‫כולן לעלות!
‫ביי!
‫- מחנה מינווסקה -
‫- ניו יורק סיטי 90 -
‫- אוטובוס 3, ניו יורק סיטי -
‫ברוכה השבה! ‫-היי, אבא!
‫היי, אבא! היי, אמא!
‫אמא! ‫-היי!
‫רגע. את גבהת?
‫כן.
‫מדהים. יופי. בואי.
‫נמצא את התיבה שלך. ‫-כן.
‫החניתי את האוטו בחניה כפולה ‫וכבר כועסים עליי.
‫איזה אוטו? ‫-אה, קנינו אוטו.
‫קנינו אוטו? ‫-כן!
‫למה? ‫-אסביר לך אחר כך.
‫זאת המכונית הכחולה הגדולה, שם. ‫באמצע הכביש.
‫גברת, את עושה צחוק? ‫-סליחה!
‫הנה הילדה שלי!
‫סבתא!
‫התגעגעתי אלייך! ‫-גם אני!
‫גברת, את לא יכולה לעצור באמצע הכביש. ‫קדימה!
‫מצטערת. מבטיחה, עוד שתי שניות.
‫מתנה לשבה הביתה. ‫-את סרגת את זה?
‫כן. זה קשמיר. עשיתי הכול חוץ מלגלח את העז.
‫מרגרט! את יכולה... ‫-בואו, גבירותיי.
‫סליחה. כן, תתפסי את החלק התחתון. ‫-יופי.
‫קדימה. אוקיי.
‫קדימה, בנות. ‫-יופי.
‫אוי, אלוהים. ‫-זה כבד.
‫זהירות על...
‫זהירות על האופניים. ‫-אוי, אלוהים.
‫הנה.
‫רגע, אני הייתי יכול לעשות את זה.
‫אה, היי!
‫אני הייתי סוחב את זה. בבקשה.
‫מדהים. ‫-הצלחנו.
‫אבא! ‫-שלום! בחיי!
‫אני כל כך שמח לראות אותך! ‫-גם אני!
‫מה זה? מה קרה?
‫אז איך היה במחנה? ‫-היה מדהים.
‫השתתפת בהצגה? ‫-כן.
‫וואו. מדהים.
‫למה הארגזים? ‫-לא משנה.
‫אני רוצה לשמוע עוד על המחנה.
‫מה עוד עשית? ‫-אתם עוברים דירה.
‫מה? ‫-את רצינית, אמא?
‫סילביה. את הבטחת.
‫אנחנו עוברים דירה?
‫תראי, זה... ‫-היא ראתה את הארגזים.
‫היא עשתה אחת ועוד אחת. ‫-דווקא לא נראה לי.
‫אנחנו עוברים דירה? ‫-אוקיי.
‫רצינו שתנוחי קצת לפני שנספר לך את החדשות.
‫אבא שלך קיבל קידום.
‫כן. נכון שזה מעולה?
‫ומצאנו בית נהדר.
‫בית מעולה. ‫-איפה?
‫זה העניין. היה לנו מזל גדול.
‫ניו ג'רזי.
‫ניו ג'רזי? ‫-אני מצטערת.
‫אמרתי שלא אתערב.
‫אנחנו עוזבים את ניו יורק?
‫מתרחקים רק טיפה מניו יורק. ‫עוברים לצד השני של הנהר.
‫אבל טוב לנו כאן. אנחנו לא צריכים לעבור.
‫אנחנו לא צריכים לעבור, אנחנו רוצים לעבור. ‫נכון?
‫אני לא.
‫אצטרך לעזוב את כל החברים שלי ‫ולעבור לבית ספר חדש,
‫ולא אראה יותר את סבתא.
‫זה לא נכון.
‫החברים שלך יישארו חברים שלך
‫ואת תכירי עוד חברים. ותקשיבי,
‫אני מפסיקה לעבוד.
‫את יודעת מה זה אומר?
‫שאני אהיה בבית, סוף סוף.
‫אני אוכל להפסיק לרוץ משיעור לשיעור.
‫את יודעת איך זה תסכל אותי.
‫אבל את אוהבת ללמד אמנות.
‫כן, אני אוהבת...
‫אבל זו ההזדמנות שלנו.
‫עכשיו אוכל להיות איתך בבית כל יום.
‫אתרום בבית הספר, כמו האמהות של החברות שלך.
‫נאכל יחד, כמשפחה, ואני אלמד לבשל.
‫אני יודעת שזה קצת מטלטל.
‫אבל תוכלי לנסות להאמין לנו?
‫כן.
‫אני אוהבת אותך מאוד. בואי הנה.
‫בוא, גם אתה. ואת, סילביה.
‫סילביה, בואי. ‫-בואי, אמא.
‫את יודעת שאת רוצה.
‫יותר מהר. ‫-אוקיי, אני באה.
‫יופי. ‫-מתוקה שלי.
‫אני לא אראה אותך יותר. ‫-אוי, נו.
‫כל הזמן דרמה.
‫למה אתם לוקחים אותה לשם, ‫לכל השמוקים והשיכונים
‫בצד השני של ההדסון? ‫-אנחנו לא נגור בשיכונים.
‫והמסעדות של המאפיה, שיורים שם אחד בשני.
‫קנולי...
‫- הפיצרייה של דומיניק -
‫אלוהים...
‫אלוהים?
‫אלוהים, אתה שם?
‫זאת אני... מרגרט סיימון.
‫רק רציתי...
‫בהתחלה שמעתי הרבה דברים טובים עליך.
‫אני לא רוצה לעבור דירה.
‫כל החיים שלי חייתי רק בניו יורק סיטי.
‫אני לא רוצה לעשות את זה.
‫בבקשה, אני מתחננת אליך.
‫בבקשה תעשה שלא נעבור דירה.
‫אם אתה לא מסוגל לעשות את זה...
‫אז בבקשה תעשה שניו ג'רזי ‫לא תהיה מקום נורא.
‫צריך להזדרז. ‫-טוב, אבא!
‫זה ממש יפה. ‫-קחי את זה, זה עולה רבע דולר.
‫טוב, אתה צריך אור.
‫אוי, אלוהים.
‫ריח רע?
‫לא ריח טוב, חומד.
‫את תגיעי לשם בקרוב, תאמיני לי.
‫אני אפתח.
‫אני יודעת כבר שקוראים לך מרגרט ‫ושאת בכיתה ו'.
‫סוכנת הנדל"ן שלחה דף קטן בקשר אליכם
‫לכל תושבי השכונה. היתה שם תמונה שלכם.
‫אה, אוקיי.
‫אני ננסי. גם אני בכיתה ו'.
‫רוצה לבוא אליי ולרוץ בממטרות?
‫אני לא יודעת.
‫את לא יודעת?
‫לא, אני פשוט צריכה לשאול.
‫רק שנייה.
‫אמא? ‫-כן?
‫יש פה ילדה מהשכונה ששואלת אם אני רוצה לבוא
‫לרוץ איתה בממטרות. ‫-מעולה, בטח.
‫אני צריכה למצוא בגד ים.
‫שיהיה לך בהצלחה.
‫זה בסדר, אוכל להשאיל לך.
‫שלום.
‫אני ננסי וילר. ‫אני גרה בבית הגדול בהמשך הרחוב.
‫בואי נלך.
‫באיזו כיתה תהיי בדלאנו?
‫במכתב היה כתוב "חדר 18".
‫גם אני בחדר 18!
‫המחנכת שלנו היתה אמורה להיות מיס פיפס, ‫אבל היא ברחה עם איזה בחור
‫לקליפורניה, אז עכשיו נקבל מורה חדש.
‫בואי. החדר שלי למעלה.
‫וואלה.
‫בגדי הים שלי כאן.
‫קחי. זה נקי. ‫-תודה.
‫איפה להחליף בגדים? ‫-מה הבעיה פה?
‫אין בעיה. לי לא אכפת אם לך לא אכפת.
‫למה שיהיה לי אכפת?
‫את עדיין שטוחה.
‫אני כבר התחלתי להתפתח. רואה? ‫יהיה לי חזה די גדול.
‫חשבתי שתהיי בוגרת יותר, ‫כי את באה מניו יורק.
‫התנשקת פעם עם בן?
‫את מתכוונת לנשיקה אמיתית? על השפתיים?
‫כן. התנשקת?
‫לא בדיוק.
‫גם אני לא. אבל אני מתאמנת על זה המון. ‫רוצה לראות?
‫מה?
‫מצטערת. ‫-את חייבת להתאמן.
‫אחרת לא תדעי לנשק טוב.
‫מוכנה?
‫כן.
‫תעשי כמוני.
‫כן, תסתכלי עליי.
‫אני דוגמנית על. ‫-אוקיי.
‫אוון! אידיוט אחד! ‫-מצטער!
‫את דוגמנית מעולה, דרך אגב.
‫מי אלה? ‫-אח שלי האידיוט והחבר המטומטם שלו.
‫אמא! ‫-זה היה מיותר. מי את?
‫מרגרט. עברנו לגור כאן.
‫אתם השכנים החדשים?
‫תשאלי את אבא שלך אם הוא רוצה ‫שאכסח לכם את הדשא. 5 דולרים.
‫אוון! בוא הנה מיד!
‫אני צריך ללכת. ‫-אחי...
‫צריך להביא עוד אוכל לציפורים.
‫כן.
‫אני מוס. מוס פריד. גם אני גר בהמשך הרחוב.
‫אל תשכחי לשאול את אבא שלך על כיסוח הדשא.
‫אני לא אשכח.
‫טוב, אני צריך לראות מה קורה עם אוון.
‫מצטערת שנתקעת עם מוס.
‫זה בסדר.
‫בכל מקרה, תקשיבי, מרגרט.
‫החלטתי שאני רוצה לצרף אותך ‫למועדון הסודי שלי.
‫אנחנו שלוש כרגע ואני מוכנה לצרף עוד אחת.
‫אבל אסור לך לגרוב גרביים, ‫אחרת האחרות לא ירצו לקבל אותך.
‫להתראות.
‫אלוהים, אתה שם? זו שוב אני, מרגרט.
‫מחר היום הראשון בבית הספר.
‫פגשתי ילדה בשם ננסי. ‫אני לא יודעת אם מצאתי חן בעיניה או לא.
‫היא חשבה שאהיה אחרת.
‫זה גרם לי לחשוב קצת.
‫אולי הגיע הזמן...
‫שיקרה משה באזור הזה?
‫יבוא.
‫תראי.
‫בכל מקרה, תחשוב על זה.
‫מצאתי גם את זה, אם תצטרכי. ‫-תודה, אלוהים.
‫תודה, אמא.
‫וואו, תראו תראו.
‫מוכנה ליום הראשון? איך את מרגישה?
‫יהיה מעולה, נכון?
‫ואם לא יהיה מעולה, ‫ממילא הימים הראשונים לא נחשבים.
‫נכון? ‫-בדיוק.
‫טוב. להתראות. ‫-ביי.
‫לא פרקנו את הגרביים שלך מהארגזים?
‫אני לא רוצה גרביים.
‫למה לא? יהיו לך יבלות.
‫אני פשוט לא רוצה.
‫אוקיי.
‫רגע, אבא!
‫היי, אבא! ‫-כן?
‫היי. ‫-היי.
‫שכחתי לשאול אותך.
‫איזה ילד שקוראים לו מוס שאל אם תרצה ‫שיכסח לנו את הדשא תמורת 5 דולרים.
‫מוס? תגידי לו תודה, אבל לא, תודה.
‫קניתי מכסחת חדשה ואני מחכה כבר שהדשא יצמח.
‫תהממי אותם היום, טוב?
‫אוקיי. ‫-ביי.
‫אני רק רוצה להזהיר אותך שוב לגבי הגרביים.
‫- בית הספר היסודי דלאנו -
‫מהר, אנחנו נאחר!
‫מרגרט הגיעה.
‫שלום. יופי, חשבתי שתשכחי.
‫תכירו את מרגרט. סיפרתי לכן עליה.
‫מרגרט, זאת ג'ייני.
‫שלום. נעים להכיר. ‫-כן, גם לי.
‫וזאת גרטשן.
‫אז את הרביעית. ‫-כן.
‫יש לך מזל ששמרנו לך מקום.
‫אחרת היית צריכה לשבת ליד נורמן פישר.
‫אלוהים. אל תסתכלו.
‫פיליפ לירוי נכנס כרגע.
‫התפללתי שהוא יהיה איתנו בכיתה.
‫מי זה פיליפ לירוי?
‫תנחשי.
‫זאת המורה שלנו?
‫זאת? לא.
‫זאת לורה דנקר. תתרחקי ממנה.
‫אחי סיפר שהיא הולכת ‫מאחורי המכולת איתו ועם מוס,
‫ונותנת להם לגעת בה.
‫בוקר טוב לכיתה.
‫תרשו לי להציג את עצמי. אני מר בנדיקט.
‫אני המורה החדש שלכם.
‫השלימו בבקשה את המשפטים הבאים
‫כדי שנלמד להכיר זה את זה. טוב?
‫אני אתחיל.
‫אני אוהב את זה שאני זוכה ‫להיות מורה בפעם הראשונה.
‫אני שונא...
‫אני שונא את זה שאני נלחץ ‫בזמן שאני מנסה לא להיות לחוץ,
‫כי אז אני רק מרגיש לחוץ עוד יותר
‫ומתחיל לקשקש שטויות מול כל הילדים.
‫אני מצפה להעביר איתכם את השנה הקרובה.
‫טוב. תורך.
‫תעבירי.
‫- פגישה של המועדון הסודי היום ב-3:45 אצלי. ‫בלי גרביים! -
‫כן. אוקיי.
‫משהו יכול להתאים פה?
‫לא.
‫בחזרה לארגז.
‫טוב. די.
‫די. די. די.
‫הלו? ‫-תנחשי מי זאת.
‫סילביה, היי.
‫מרגרט עוד לא חזרה הביתה. ‫-השעה 3:32.
‫כן?
‫אמרת שהיא מסיימת ללמוד ב-3:15 ‫ושייקח לה 10 דקות להגיע הביתה.
‫כן, זה מה שאמרתי, אבל...
‫אני בטוחה שהיא תיכנס הביתה כל רגע.
‫טוב...
‫אוקיי. אז אחכה.
‫אוקיי.
‫אז מה שלומך?
‫אני בסדר. שלומי טוב. כן.
‫ומה שלומך? ‫-טוב.
‫קראתי שכשאין לך אנשים שאתה אוהב סביבך,
‫תוחלת החיים צונחת בצורה דרסטית. ‫אבל היו לי חיים טובים.
‫נכון. ממש ככה.
‫מרגרט הגיעה. רק שנייה.
‫זאת סבתא. ‫-איפה הפלסטרים?
‫סבתא! ‫-חומד!
‫איך בניו ג'רזי? את בסדר? ‫את יכולה לומר לי את האמת.
‫את יודעת, זה לא כזה נורא.
‫אילו חדשות טובות! חדשות מצוינות.
‫בכל מקרה, חשבתי שתוכלי לבוא לבקר אותי ‫בעוד שבועיים.
‫אקנה כרטיסים להצגה.
‫תוכלי להישאר לישון אצלי ‫ונעשה מסיבת פיג'מות.
‫יהיה כיף, נכון?
‫אני ממש אשמח.
‫ידעתי שתשמחי. יופי.
‫אגיד לאמא שלך שזה היה רעיון שלך.
‫אוקיי. ‫-אוקיי.
‫ביי. ‫-ביי, חומד.
‫ביי. ‫-אוהבת אותך.
‫אמא, אני יכולה ללכת לננסי?
‫עכשיו? אבל כרגע הגעת הביתה. ‫לא שמעתי אפילו איך עבר עלייך היום.
‫נכון, אבל אני יכולה ללכת? ‫-אפשר מילה?
‫זאת מילה? ‫-אני יכולה ללכת?
‫כן, לכי. אני אוהבת אותך. ‫-ביי.
‫ביי! ‫-ביי!
‫פרדי ממש דרש, "תסתכלו עליי!"
‫כאילו, תחליט כבר.
‫היא רוצה תשומת לב. ‫-ברור.
‫נכון. עם הציצים השפיצים שלה.
‫היי! ‫-דיברנו שוב על לורה דנקר.
‫כן. היא נעשתה עוד יותר גדולה בחופשת הקיץ.
‫היא נראית כל כך בוגרת.
‫את יודעת שהיא לובשת חזייה מאז כיתה ד'?
‫ואני מתערבת איתכן ‫שהיא גם קיבלה כבר את המחזור.
‫אני יודעת שמישהי בטוח קיבלה את המחזור.
‫איך את יודעת? ‫-אני תמיד בודקת בפחים.
‫מכירה את הפחים הקטנים בשירותים?
‫טוב. בואו ניגש לעניינים.
‫קודם כול... ‫-תודה.
‫המועדון הסודי הזה הוא סודי.
‫אף אחת לא מגלה לאף אחד מה קורה כאן.
‫שנית, מי שרוצה להיות חברה במועדון
‫חייבת לציית לכללים.
‫אילו כללים?
‫לא יודעת. אני חושבת על זה.
‫אל תזרזו אותי.
‫יש לי אחד.
‫מי שרוצה להיות במועדון, חייבת ללבוש חזייה.
‫גם לי יש אחד.
‫מי שמקבלת את המחזור, חייבת לספר לאחרות.
‫כן. ‫-מיד.
‫כל פרט. במיוחד איך זה מרגיש.
‫גם לי יש משהו.
‫כל אחת תעשה רשימה של הבנים שהיא אוהבת.
‫מה איתך, מרגרט? חשבת על איזה כלל?
‫כן, לגבי הרשימה של הבנים,
‫נהיה חייבות להראות אותה לאחרות בכל מפגש ‫ואסור לשקר.
‫טוב.
‫בואו נתחיל במסיבה!
‫- עוף צלוי עם ירקות -
‫- אמריקה, דיוקן היסטורי -
‫אוקיי, חמודה.
‫בסדר.
‫נתראה מחר.
‫אני רוצה לקנות חזייה.
‫את חושבת שאת צריכה חזייה?
‫אוי, לא, חמודה.
‫אני מצטערת. פשוט התכוונתי ש...
‫חזיות הן דבר ממש מציק. ‫אז למה להתחיל עם זה לפני הזמן?
‫אבל אם את רוצה, נלך לקנות.
‫אז כן.
‫את רוצה שנלך לקנות?
‫כן, כבר אמרתי שכן. ‫-טוב. בסדר.
‫יופי. אז נעשה את זה.
‫השבוע? ‫-כן. לילה טוב.
‫לילה טוב, מתוקה שלי.
‫אלוהים, אני כל כך שמחה שזה מאחוריי.
‫סליחה, רק רגע.
‫באת לאספת ההורים?
‫כן, היי. אני ברברה סיימון.
‫ברברה! אני ג'ן וילר. אמא של ננסי.
‫פגשתי את מרגרט.
‫אנחנו עומדים להתחיל, אז בואי.
‫שבי. ‫-תודה.
‫משנה איפה?
‫הנה, פה. ‫-אוקיי.
‫מתחילים.
‫תודה לכולכם שבאתם.
‫ביה"ס דלאנו הוא כלום ‫בלי ההורים המסורים שלו.
‫בואו נתחיל כמו שאנחנו מתחילים כל שנה,
‫בהרכבת הוועדות.
‫קודם כול, ועדת קישוט.
‫יש מתנדבים?
‫אוקיי.
‫מעולה.
‫ברברה. רשמתי אותך.
‫עכשיו ועדת חברה.
‫יופי, אוקיי.
‫טוב. ‫-מצוין.
‫בסדר. הוועדה לגיוס כספים.
‫כל הכבוד לך, ברברה.
‫זה יהיה מעולה.
‫טוב.
‫להניח את העפרונות. ‫תעבירו בבקשה את הדפים קדימה.
‫איך הלך לך, מרגרט?
‫אני חושבת שהלך טוב.
‫לפני שיישמע הצלצול, ‫אני רוצה לשתף אתכם במשהו
‫שאני חושב שישמח את כולכם.
‫עכשיו, כשאתם בכיתה ו',
‫תצטרכו לעשות פרויקט מחקר ‫שיימשך לאורך כל השנה.
‫יש!
‫באסה! ‫-לא.
‫מרגרט, אני רוצה לדבר איתך לרגע.
‫מה עשית, מרגרט?
‫היי. ‫-שבי, בבקשה.
‫אני רוצה לנהל שיחה קצרה
‫עם כל תלמיד על פרויקט המחקר שלו,
‫כדי לענות מראש על שאלות ‫או לעזור בבחירת הנושא.
‫קראתי את מה שכתבת על עצמך.
‫ראיתי שתחת "אני שונאת" כתבת "חגים דתיים".
‫חשבתי שזה מסקרן.
‫אם את לא רוצה לספר את לא חייבת, מרגרט.
‫לא, פשוט...
‫אני לא אוהבת חגים דתיים ‫כי אנחנו לא חוגגים אותם.
‫אבא שלי יהודי ואמא שלי נוצרייה,
‫אז במקום לבחור לאיזו דת אני שייכת
‫הם החליטו שלא תהיה לי דת, ‫ושאוכל לבחור כשאהיה גדולה.
‫הקדשת לזה מחשבה עד היום?
‫לא ממש. סבתא שלי רוצה שאהיה יהודייה.
‫והסבים השניים בטח רוצים שתהיי נוצרייה.
‫אני לא יודעת. מעולם לא פגשתי אותם.
‫הם חיים באוהיו.
‫מעולם לא פגשת אותם?
‫לא.
‫אם יורשה לי להציע...
‫אני חושב שדת יכולה להיות ‫נושא מחקר מעניין מאוד בשבילך.
‫המושבים בשורה 10, ממש באמצע. ‫היה קשה מאוד להשיג אותם.
‫ספרי לה את זה. ‫-בסדר.
‫היא מתרגשת? ‫-היא מתרגשת.
‫היא מתרגשת או שהיא מתרגשת?
‫היא מתרגשת.
‫טוב, טוב. אתן לך ללכת. אני מתרגשת!
‫אוקיי. ביי. ‫-ביי.
‫היי.
‫-מה קרה לספה?
‫הגיע הזמן להתחלות חדשות.
‫אולי משהו מודרני?
‫לא יודעת. אצטרך לחשוב על זה. ‫איך היה בביה"ס?
‫חזרת קצת מאוחר יותר היום. לא?
‫כן.
‫תגידי, איך זה שאף פעם לא פגשתי ‫את ההורים שלך?
‫למה נזכרת בזה?
‫סתם תהיתי.
‫אני יודעת שאנחנו לא נפגשים ‫כי הם גרים רחוק,
‫אבל למה אנחנו לא מדברים איתם אפילו?
‫אנחנו פשוט לא.
‫זה... זה סיפור ארוך.
‫מה זאת אומרת?
‫אספר לך בפעם אחרת.
‫למה את לא יכולה לספר לי עכשיו?
‫פשוט...
‫תראי, אני...
‫אז...
‫אנחנו לא נפגשים עם ההורים שלי כי...
‫הם לא רוצים.
‫מה?
‫ההורים שלי נוצרים אדוקים,
‫ולפני שנולדת, כשאבא שלך ואני התאהבנו,
‫הם אמרו לי שיהיה להם קשה מאוד לקבל...
‫סליחה.
‫חתן יהודי.
‫הם אמרו לי שיהיה להם ‫קשה מאוד לקבל חתן יהודי.
‫ושאם אני רוצה להתחתן איתו זה עניין שלי,
‫אבל אז לא אהיה יותר הבת שלהם.
‫אבל את הבת שלהם.
‫אני כנראה מתכוונת לומר ש...
‫הם לא רצו להיות איתי בקשר יותר.
‫אז אנחנו לא בקשר.
‫אמא. ‫-זה בסדר, חומד.
‫זה קרה מזמן.
‫יש לי אתכם.
‫טוב, לקחתי את אבא לתחנה,
‫כדי שהאוטו יישאר אצלנו ‫ונוכל ללכת לעשות קניות.
‫זוכרת? חזיות?
‫אלוהים, אתה שם? זאת אני, מרגרט.
‫אני לא מאמינה.
‫איזה הורים יעשו כזה דבר?
‫ויאשימו את הדת?
‫אלוהים, תדאג בבקשה לאמא שלי.
‫היא אישה טובה. היא נחמדה לכולם.
‫גם כשלא צריך.
‫שלא נשכח אותך.
‫אני לא יודעת למה זה קרה.
‫אבל בבקשה, תטפל בזה איך שהוא.
‫הנה החזיות.
‫אה, אני גם קונה היום חזייה. ‫אשמח אם יהיה לי במה למלא אותה, בבקשה.
‫סליחה.
‫אנחנו מחפשות חזייה לבת שלי.
‫אין לנו הרבה קטנות כאלה.
‫אבל בואי איתי, אני אמדוד אותך.
‫ידיים למעלה, חמודה.
‫בקושי 28. אפילו לא איי-איי.
‫הכי טוב שתיקחו
‫גוזייה כזאת. ‫-הכול בסדר.
‫כשתתפתחי קצת, היא תגדל יחד איתך.
‫אוקיי. תודה רבה. נלך למדוד אותה.
‫כן. את יכולה... כן.
‫בבקשה.
‫זה תמיד החלק המסובך.
‫עד היום זה קשה לי.
‫טוב. אפשר לראות?
‫איך ההרגשה? ‫-אני מתה כבר להוריד אותה.
‫כן. ברוכה הבאה לעולם הנשים.
‫תשטפי את הסבון.
‫שלום.
‫תראו תראו. איש אדמה.
‫מכונות כבדות, וואו.
‫שאוריד את החולצה או שזה יהיה יותר מדי?
‫לא בשבילי.
‫הנה. בבקשה.
‫נישקו אותך פעם בפרוורים?
‫לא, אדוני.
‫אני לורה דנקר. איך קוראים לך?
‫לעזאזל!
‫אוי, לא. איבדת אצבע?
‫כתוב כאן, "הפסק את פעולת המנוע
‫"לפני הניקיון או הריקון".
‫בצד של מי את? ‫-צריך לכבות את המנוע לפני...
‫אני בסדר. ‫-צריך לכבות את המכסחת, אבא.
‫טוב, הגיע הזמן לרשימת הבנים.
‫מי רוצה להיות ראשונה?
‫מה זה משנה? ‫אנחנו כבר יודעות מה כל אחת רשמה.
‫פיליפ לירוי!
‫- בנים שאני אוהבת: מוס פריד -
‫ככה זה מאז כיתה ב'.
‫השנה הוא נראה יותר טוב. ‫-כן?
‫כן, הוא בטח היה בים.
‫הוא לא נראה שונה. ‫-את מי את רשמת, מרגרט?
‫כן, גם אני רשמתי אותו.
‫טוב, זה היה מהיר.
‫עכשיו הגיע הזמן לבדוק את החזייה.
‫לגרטשן יש חזייה.
‫לג'ייני יש חזייה.
‫למרגרט יש חזייה.
‫עכשיו בואו נגיד את המידות.
‫על שלי אין מידה. זאת גוזייה.
‫כן, גם שלי.
‫גם שלי.
‫שלי לא.
‫אני 32 איי-איי.
‫אם אתן רוצות להיפטר מהחזיות הקטנות האלה,
‫אתן צריכות לעשות את התרגילים שאני עושה.
‫יש תרגילים? ‫-ברור.
‫מחזיקים את הידיים ככה
‫ואומרים: "בכיף, בכיף, נגדיל את ההיקף".
‫בכיף, בכיף, נגדיל את ההיקף!
‫זה עובד? ‫-אני הוכחה חיה.
‫קדימה, קומו. קומו!
‫אתן תראו. קומו.
‫בכיף, בכיף, נגדיל את ההיקף!
‫סנטר למעלה.
‫בכיף, בכיף, נגדיל את ההיקף!
‫שתוק! אתה כזה מטומטם!
‫שתוק! ‫-אני מרגיש שזה עובד!
‫אמא!
‫סבתא אמרה שהיא תאסוף אותך ברגע שתגיעי.
‫כן. ‫-אני לא רוצה שתדברי
‫עם אף אחד באוטובוס. במיוחד לא עם גברים. ‫-טוב.
‫תמצאי מקום לבד... ‫-בסדר, אבא.
‫ליד הנהג.
‫סליחה, אדוני. הגברת הצעירה נוסעת היום לבד.
‫אולי תוכל לשים עליה עין?
‫בטח. ‫-אמא...
‫טוב, ביי.
‫יהיה בסדר. ביי. ‫-ביי!
‫תעשה חיים. ‫-להתראות.
‫שם, שם!
‫יופי. ‫-הנה.
‫להתראות! ‫-עצמאות זה דבר טוב, נכון?
‫אלוהים, אתה שם? זאת אני, מרגרט.
‫אני קצת בלחץ, כי אני לבד,
‫אז אתה יכול לדאוג ששום דבר נורא לא יקרה?
‫יופי. זה נותן לי הרגשה קצת יותר טובה.
‫אולי באמת אעשה פרויקט מחקר בנושא דת.
‫אני חושבת שהגיע הזמן שאבחר מה אני, אלוהים.
‫לא אכפת לך, נכון?
‫אספר לך הכול.
‫ואני מבטיחה שלא אעשה שום החלטה בלעדיך.
‫- ניו יורק -
‫אני הוא הקצין הרם, לא, אל נא תשתומם
‫כי בידיי מידע על חי, צומח ודומם
‫מונה קרבות ומלכים מבלי לשעמם
‫סבתא!
‫חמודה שלי! הגעת!
‫את נראית נהדר.
‫גם את. השיער שלך אדום! ‫-כן, כולם חושבים שאני שחקנית.
‫בואי, נשאיר את התיקים שלך אצל השומר
‫ואז נרוץ לתאטרון.
‫עובדות משעשעות על משפט פיתגורס
‫אוציא לי חשבונית בכתב היתדות
‫אתאר את מדיו של קרקטקוס בפרוטרוט
‫בקיצור, בעניינם של חי, צומח ודומם
‫אמנה לכם פרטי פרטים מבלי לשעמם
‫בקיצור, בעניינם של חי, צומח ודומם
‫ימנה לכם פרטי פרטים מבלי לשעמם
‫- הפיראטים מפנזנס -
‫חכי רגע. צריך תמיד
‫למרוח קרם ידיים רגע לפני השינה.
‫ויש נשים שישנות בכפפות.
‫את יודעת למה? ‫-לא.
‫את חייבת להבטיח לא לספר לאף אחד ‫את מה שאספר לך עכשיו.
‫טוב? נשבעת? ‫-טוב. אני נשבעת.
‫קניתי קרם ידיים מעולה,
‫קניתי כפפות לבנות יפהפיות.
‫באמת. באמת. ואז שכבתי לי במיטה,
‫כנראה נרדמתי, ואז עשיתי ככה...
‫נבהלתי וצרחתי, "מי זה?"
‫כי לא הרגשתי את היד שלי.
‫כמעט חטפתי התקף לב.
‫את פשוט נהדרת. היה לי ממש כיף הערב.
‫היה מדהים. ‫-כיף איתך, בובה.
‫אלוהים, את באמת עושה את זה?
‫אלוהים, אלוהים.
‫לפני שאשכח, אם תשמעי משהו כמו...
‫או... זאת לא אני.
‫טוב? זה בטח חלום. בסדר?
‫אוקיי. חלומות פז.
‫היי, סבתא?
‫כן, חומד.
‫את חושבת שאוכל לבוא איתך ‫לבית הכנסת מתישהו?
‫ועוד איך.
‫באמת? באמת?
‫כן.
‫נלך מחר בבוקר. אני חייבת למצוא מה ללבוש.
‫ברוכים הבאים.
‫הנכדה שלי באה איתי היום.
‫שבת שלום.
‫הנכדה שלי.
‫הנה הרב. הוא הרב הכי טוב בעיר.
‫שעתיים וגמרנו. בינג בנג בום.
‫ברוכים הבאים, חברים יקרים.
‫מתחילים.
‫שבת שלום.
‫כלומר, שלום, להתראות, ‫שלווה והרמוניה ועוד כמה דברים.
‫נודה לאל הבוקר.
‫נפתח את הספרים בעמוד 26.
‫מסכימים לתנאי הברית שלהם עם האל.
‫שבת שלום.
‫זה היה מקסים.
‫ברכותיי, חמודה שלי.
‫מזל טוב.
‫אני לא יודעת, אלוהים.
‫האנשים נחמדים ואני אוהבת את המוזיקה,
‫אבל אולי ציפיתי למשהו אחר.
‫אני לא יודעת בדיוק למה.
‫אני לא מאמינה ‫שהיא לקחה אותך לבית הכנסת בלי לשאול אותנו.
‫אני מופתע שזה לא קרה עד היום.
‫אמרתי לכם שזה היה הרעיון שלי. ‫רציתי לבדוק איך זה.
‫אבדוק גם את הכנסייה, אמא. אז אל תתחרפני.
‫לא אכפת לי מהכנסייה. ‫אני לא רוצה שתלכי לכנסייה.
‫אני חושבת שהדברים האלה ‫לא אמורים להטריד אותך כרגע.
‫אמרתם שכשאגדל אוכל לבחור ‫לאיזו דת אני רוצה להשתייך.
‫כן, כשתהיי גדולה. כשתהיי אדם בוגר.
‫אני כמעט בת 12.
‫זה כמעט אדם בוגר. ‫-חומד, לא.
‫מרגרט, חמודה.
‫לא הייתי צריכה לצחוק.
‫זה היה מצחיק. ‫-אני פשוט...
‫אני לא רוצה שהיא תעבור את זה.
‫גם אני לא. אבל אולי זה לא כזה נורא.
‫תחשבי על זה.
‫מה זאת אומרת?
‫טוב...
‫היא תשתתף בכמה טקסים משעממים
‫ואז היא תבין איזה מזל היה לה ‫שלא הכרחנו אותה ללכת אף פעם.
‫את יודעת למה הפסקתי ללכת לבית הכנסת?
‫למה? ‫-בגלל בית הכנסת.
‫לא הבנתי אף מילה, יושבים שם שעות...
‫אוי, חומד.
‫מה? ‫-אני ממש מצטערת.
‫מה? ‫-אני נשבעת לך שאקנה רהיטים.
‫זה כל מה שאני צריך.
‫תסתכלי. ותראי...
‫אוי, אלוהים.
‫תמצאי לי ספה שעושה ככה. טוב?
‫נכון שהתקרה באולם ההתעמלות ממש מכוערת?
‫כן. ‫-נכון.
‫נשפץ אותה, נצבע אותה בשחור,
‫ואז נגזור כוכבים...
‫וזה יהיה כמו השמים בלילה.
‫חמוד. ‫-מקסים.
‫כמה כוכבים צריך לזה?
‫נראה לי ש-5,000 או 10,000.
‫זה לא ייקח הרבה זמן. יש לי כאן מספריים.
‫אוקיי.
‫ימינה בזוגות.
‫עכשיו בטור אחד.
‫וזהו זה. יופי!
‫מעולה. העיקר המאמץ. שיהיה לכם ערב נעים.
‫אני שמחה שזה נגמר סוף סוף. ‫-כן, זה היה נורא.
‫זה נמשך ונמשך... ‫-נורמן מזעזע.
‫תקשיבו, הספר אצל גרטשן.
‫איזה ספר? ‫-אתן יודעות...
‫ספר האנטומיה של אבא שלי. ‫זה שסיפרתי לכן עליו.
‫זה נראה כמו אגודל.
‫זה כזה מידלדל.
‫זה גוש מדולדל.
‫של אחי נראה ככה.
‫מאיפה את יודעת?
‫הוא מסתובב עירום בבית. ראיתי לו. ‫זה לא מראה נעים.
‫אני לא רוצה לראות אף אחד בעירום, ‫ושאף אחד לא יראה אותי.
‫זה מגעיל.
‫ומה יהיה כשתתחתני?
‫במיוחד לא אז.
‫ג'ייני...
‫כשתתפתחי קצת, תרצי שכל העולם יראה אותך.
‫כמו הבנות ב"פלייבוי".
‫אילו בנות ב"פלייבוי"?
‫אף פעם לא ראית גיליון של "פלייבוי"? ‫-"פלייבוי"?
‫איפה הייתי יכולה לראות דבר כזה?
‫אבא שלי מנוי על "פלייבוי".
‫רגע. אז יש גיליונות אצלך בבית?
‫אני לא יודעת איפה הם. ‫-בטח שאת יודעת.
‫נו...
‫אני לא יודעת. ‫-מרגרט, בחייך.
‫לכי תביאי לנו! ‫-תביאי אחד, מרגרט!
‫אסור לבשל יותר מדי את המרק
‫וכדאי להכין אותו ממש ברגע האחרון, אחרת...
‫- מיס יוני, שפנפנת פלייבוי -
‫תראו כמה הם עגולים.
‫שלי נראים כמו כובעים של קוסם.
‫"הילרי ברייט היא צעירה בת 19 ‫שאוהבת סקי מים, סוסים,
‫"ולשתות מיץ תפוזים בקניון".
‫אתן חושבות שמישהי מאיתנו ‫תיראה ככה בגיל 19?
‫בכיף, בכיף, נגדיל את ההיקף!
‫ישוע
‫אלוהים ‫-ישוע
‫אומר לכולם
‫לא לפחד
‫אני לא יודעת אם אני הבנתי, אלוהים, ‫אבל יש לי ממש מצב רוח טוב.
‫ממלכת ישוע
‫הגיעה!
‫- פול ומרי האצ'ינס, אוהיו -
‫- אמא ואבא יקרים, -
‫- אני מקווה ששניכם בטוב. -
‫- אוהבת, ברברה. -
‫היי, מה את עושה? אלה כרטיסים לחג המולד?
‫כרטיסים לראש השנה האזרחית. ‫אני מנסה לשלוח כמה השנה.
‫הנה הדוור.
‫את נועלת מגפיים? תוכלי למסור לו אותם?
‫תודה, חמודה. ‫-בשמחה.
‫תודה. ‫-תודה.
‫- מיס מרגרט סיימון -
‫- הזמנה ליום הולדת -
‫נורמן פישר?
‫מי זה נורמן פישר?
‫הילד המוזר מהכיתה שלי.
‫אני לא יודעת למה הוא הזמין אותי. ‫אני בקושי מכירה אותו.
‫הלו?
‫קיבלת הזמנה ליום ההולדת ‫של נורמן פישר המטומטם?
‫כן. גם את?
‫כולם קיבלו. כל הכיתה. ג'ייני, גרטשן. כולם.
‫אפילו פיליפ לירוי.
‫אפילו לורה דנקר? ‫-אמרתי לך, כולם.
‫בכל אופן, אמא שלי דיברה עם אמא של נורמן,
‫ונראה לי שזאת מסיבה רצינית.
‫צריך להיראות טוב.
‫תישעני לאחור.
‫לא. לא!
‫איפה הנעליים שלי?
‫אוי, אלוהים!
‫אמא!
‫בבקשה.
‫זה ייראה כל כך... אל תזוזי!
‫סיימנו. ‫-יש!
‫טוב, די. נו, אמא!
‫מושלם, רק עוד אחת!
‫אמא, בואי נזוז. בבקשה!
‫אני אדפיס את התמונות.
‫זה מוזר. ‫-תיקחי את זה...
‫תלקקי את האצבע ותחליקי לאחור. ‫קדימה, צריך לצאת.
‫ביי! תודה, ג'ן!
‫אני כל כך מתרגשת!
‫טוב, אני...
‫פשוט... ‫-אוקיי.
‫אני... טוב. תעשו חיים.
‫אני יכול להגיע לשם.
‫הוא קורע.
‫למה היא לא מדברת עם אף אחד? ‫-אני לא יודעת.
‫כי היא עסוקה מדי בדברים אחרים.
‫אם כולם אכלו, אפשר להתחיל במשחקים.
‫משחקים?
‫אני אסובב ראשון.
‫טוב, עכשיו תורה של ג'ייני.
‫זו מסיבה מעולה. ‫-חייבים לשחק במשחק הזה?
‫בואו נשחק במשהו אחר.
‫יש לי רעיון. זה נקרא "שתי דקות בארון".
‫מה זה?
‫כל אחד מקבל מספר
‫ואז מישהו מכריז, נגיד, "מספר 6",
‫ואז השניים ייכנסו לארון ו...
‫מספר 3.
‫מי מספר 3?
‫מישהו חייב להיות מספר 3.
‫קדימה, תיכנס לשירותים.
‫שמישהו יביא לפרדי סולם.
‫מה נראה לכם שהם עושים?
‫סליחה.
‫עכשיו אתה.
‫אני בוחר במספר...
‫12.
‫מה?
‫את 12?
‫יפה.
‫סליחה.
‫מרגרט, תסתובבי.
‫אז...
‫היי.
‫אז...
‫אז הנשיקה היתה ממש טובה?
‫כן, אלה היו נשיקות טובות.
‫נשיקות? הוא נישק אותך יותר מפעם אחת?
‫כמה פעמים?
‫אולי חמש.
‫אני לא יודעת. איבדתי את הספירה.
‫אלוהים, אני יודעת שאני לא אמורה ‫ליהנות מזה, אבל זה יותר מדי טוב.
‫סליחה, סליחה. אני צריכה להתרכז.
‫בספר ישעיהו, פרק ט', פסוקים ו'-ז' נכתב:
‫"כי ילד יולד לנו, בן ניתן לנו...
‫"ויקרא שמו פלא יועץ, אל גיבור...
‫"אבי-עד".
‫אלוהים, אם רק תוכל לרמוז לי.
‫לשלום אין קץ...
‫אני מבולבלת יותר מתמיד. ‫באיזו דת אני צריכה לבחור?
‫לפעמים אני מצטערת ‫שלא נולדתי לדת כזו או אחרת.
‫- בית טריון -
‫- משימות: ניגוב אבק, תשבץ -
‫שלום, מדברת ברברה מבית הספר דלנו.
‫אנחנו מגייסים... תרומות.
‫מצטערת.
‫אוי, לא שמתי לב שזה זמן ארוחת הערב.
‫אוקיי. ביי.
‫היי.
‫אל תלך.
‫אני לא מאמינה שאתה עדיין כאן. אוקיי.
‫אוקיי.
‫לא.
‫ג'ן.
‫קפצתי הנה כדי לקחת את הכוכבים שלך.
‫כן.
‫אני באמצע ניקיונות. תיכנסי.
‫אלך להביא את הכוכבים.
‫הם כמעט מוכנים.
‫הזמנתי רהיטים...
‫אבל הם עדיין לא הגיעו. ‫-אוי, אלוהים.
‫מטורף. אוקיי. הכוכבים.
‫כוכבים.
‫תודה.
‫אל תגלי לאף אחד, ‫אבל הכוכבים של דב קצת עקומים.
‫שלך כאלה יפים.
‫תודה.
‫את חושבת שתוכלי לעשות גם את המכסה שלה?
‫שיישאר בינינו.
‫בטח. כן.
‫תודה, את כזאת מותק.
‫טוב, אני זזה. יש לי עוד המון דברים לעשות.
‫אפתח לך את הדלת. ‫-תודה.
‫להתראות. תודה. ‫-ביי, ג'ן. בשמחה.
‫שלום, בנות.
‫אני גברת ובסטר, ובאתי לדבר איתכן היום
‫על השינויים בגופכן.
‫אמרתי לכן שזה סרט הסקס הגדול.
‫חלק מכן אולי חוו כבר כמה שינויים.
‫אחרות עוד לא חוו
‫אף לא שינוי אחד.
‫נצפה בסרט קצר, כדי ללמוד עוד קצת.
‫- מה שכל ילדה צריכה לדעת -
‫כל הבנות מיוחדות. ‫אבל לפעמים, בין גיל 9 לגיל 16,
‫קורה דבר מיוחד לכל הבנות:
‫הווסת.
‫אחת לחודש, שכבה קטיפתית של דם ושל רקמות
‫נוצרת ברחם של כל בת ומספקת סביבה ‫חמימה ומזינה להתפתחותו של תינוק.
‫אם תינוק אינו נוצר, אין צורך באותה שכבה.
‫והדם יוצא דרך פתח הנרתיק.
‫זו הווסת.
‫מי תקבל ראשונה, לדעתכן?
‫מי תקבל אחרונה?
‫אני לא מבינה למה לוקח לי ‫כל כך הרבה זמן לקנות רהיטים.
‫אולי אני פשוט רוצה שהבית שלנו ייראה
‫כמו בית של משפחה חמודה כזאת.
‫איך הכיסאות האלה בעינייך?
‫מתי קיבלת את המחזור?
‫בת כמה היית?
‫אני חושבת שהייתי בת 14.
‫כל כך מאוחר?
‫זה לא כזה מאוחר. ‫בת דודה שלי קיבלה בגיל 16.
‫16? אוי, אלוהים.
‫אני אמות אם לא אקבל לפני גיל 16.
‫חומד, את תקבלי את המחזור ‫בדיוק בזמן שתהיי אמורה לקבל אותו.
‫אל תחשבי על זה.
‫אמא שלי קנתה לי כרטיסים לרדיו סיטי ‫כי היו לי ציונים כאלה טובים.
‫מישהי רוצה לבוא איתי?
‫הבעיה היחידה היא שגם אחי ומוס באים.
‫אני אבוא. ‫-טוב.
‫קיבלתי.
‫את מה?
‫את המחזור.
‫אני לא מבינה איך את קיבלת ראשונה.
‫אני הרבה יותר מפותחת ממך.
‫זה לא אומר שום דבר. ‫-דווקא כן, גרטשן.
‫ספרי לנו איך זה קרה.
‫תתחילי בהתחלה.
‫טוב. ישבתי בארוחת הערב...
‫אכלתי את קציץ הבשר שלי...
‫והרגשתי שמשהו יוצא מתוכי.
‫אז הלכתי לשירותים...
‫הורדתי את המכנסיים ואז ראיתי את הדם.
‫אז קראתי לאמא שלי
‫והראיתי לה.
‫היא הביאה "תחבושות היגייניות", ‫כמו שהיא קוראת לזה.
‫שמתי אחת ו...
‫זה הכול.
‫זה הכול? פשוט ככה?
‫סיפרתי לכן הכול. ‫-לא.
‫חייב להיות יותר מזה.
‫אחותי אמרה שיש לזה ריח.
‫אבל עוד לא שמתי לב לזה.
‫ריח? כמו מה?
‫היא אמרה שיש לזה ריח ‫כמו למתקנים במגרש המשחקים.
‫כמו למתקנים במגרש המשחקים? ‫-כן.
‫פעם ממש אהבתי את המתקנים האלה.
‫את מרגישה מבוגרת יותר עכשיו? בוגרת יותר?
‫ממש.
‫אני לא יודעת איך להסביר ‫ואתן עדיין לא תבינו,
‫אבל אני מרגישה שהכול השתנה.
‫אלוהים, אתה שם? זאת מרגרט.
‫בחיים שלי לא קינאתי ככה. ‫אני שונאת את עצמי בגלל הקנאה הזאת.
‫בבקשה, תן לי לגדול ולקבל את המחזור החודשי.
‫תן לי להיות נורמלית ורגילה כמו כולם.
‫בבקשה, בבקשה, בבקשה!
‫אמן.
‫אני לא יודעת אם אני רוצה לעשות את זה.
‫זה בסדר. רק כדי שנהיה מוכנות.
‫למקרה הצורך.
‫- טמפוני טמפקס - ‫- תחבושות היגייניות לנערות -
‫נו כבר.
‫אוקיי.
‫איך אפשר לעזור?
‫הבא בתור.
‫בבקשה, אלוהים, שתהיה קופאית.
‫בבקשה.
‫תודה.
‫שלום. ‫-היי.
‫בואי נחזיר את זה וזהו.
‫לא, בואי.
‫- תחבושות היגייניות לנערות -
‫אוי, אלוהים!
‫- קלארקס, בית מרקחת -
‫סוכריות טיקטק!
‫למה סוכריות? ‫-אני לא יודעת.
‫הכול הסתדר טוב. ‫-בחיי.
‫יבוא.
‫היי. ‫-היי.
‫קיבלת גלויה.
‫תודה. ‫-מי נמצא בוושינגטון די-סי?
‫ננסי. הם נסעו לחופשה.
‫כן.
‫שאסגור את הדלת? ‫-כן.
‫- ברכת שלום מוושינגטון -
‫- קיבלתי! באהבה, ננסי -
‫"קיבלתי"?
‫נו, באמת!
‫שלום. בית משפחת סיימון. מדברת סילביה.
‫סבתא?
‫מרגרט? מה קרה?
‫אני ממש מתגעגעת אלייך.
‫אוי, חומד.
‫גם אני.
‫אני מגיעה בשבוע הבא לראות את ה"רוקטס",
‫ואולי אוכל לבוא לישון אצלך, ‫כמו בפעם הקודמת?
‫חמודה שלי...
‫הייתי ממש רוצה, אבל אני...
‫נו...
‫אהיה בפלורידה.
‫שמעתי על איזה מלון
‫שיש בו הרבה אנשים בגילי ו...
‫אוקיי.
‫חכי רגע. רגע.
‫אולי תטוסי לפלורידה ותהיי איתי כמה ימים?
‫חופשת האביב מגיעה בקרוב, לא? ‫-כן. בסוף אפריל.
‫מושלם! אהיה שם.
‫אשאל את אמא ואבא.
‫מעולה!
‫יופי, חמודה. ביי.
‫קדימה, בואי! כרטיסים לשורה הראשונה!
‫שורה ראשונה, זוכרת? ‫-אני באה.
‫אני כל כך מתרגשת.
‫היי.
‫-היי.
‫- רדיו סיטי מיוזיק הול -
‫סליחה. ‫-אוקיי.
‫תודה.
‫אפשר להתרגל לזה.
‫סליחה. אני שמאלי.
‫לא, זה בסדר.
‫ראיתם את המלצרית?
‫קח את שלי. לא שתיתי.
‫תודה.
‫היי.
‫את יודעת מה תמיד מצא חן בעיניי אצלך, ‫מרגרט?
‫לא. ‫-בואי.
‫אני צריכה לשירותים.
‫אנחנו כבר חוזרות. אל תיגע לי באוכל.
‫הייתי צריכה פיפי מרגע שהגענו.
‫ואז שתיתי איזה 3 סבן אפ.
‫אוי, לא.
‫-מה?
‫בבקשה. אוי, לא.
‫ננסי?
‫אוי, לא.
‫ננסי, מה קרה?
‫תקראי לאמא שלי.
‫מה קורה? ‫-תקראי לאמא שלי.
‫בבקשה. מהר. ‫-תני לי להיכנס.
‫בבקשה, לכי לקרוא לאמא שלי! ‫-טוב, אני כבר חוזרת.
‫גברת וילר, ננסי בוכה. היא צריכה אותך.
‫בסדר.
‫ננסי?
‫-אמא, תעזרי לי.
‫תעזרי לי, בבקשה. ‫-הדלת נעולה, ננסי.
‫אי אפשר להיכנס. את צריכה לפתוח.
‫אני לא יכולה. ‫-את יכולה, ננסי.
‫תפתחי את הדלת. קדימה.
‫תני לי להיכנס.
‫מה קורה?
‫הכול בסדר. תירגעי.
‫תירגעי, לא אוכל לעזור לך ככה.
‫תסתכלי עליי. תירגעי.
‫לא אוכל לעזור לך ‫אם לא תפסיקי לבכות ותתחילי לדבר איתי.
‫היי. מה קרה?
‫אה. בסדר.
‫אנחנו פשוט...
‫מרגרט?
‫מרגרט.
‫תוכלי להוציא לננסי תחבושת
‫מהמכונה שעל הקיר?
‫היא קיבלה את הווסת, חמודה.
‫היא תמיד מתנהגת ככה?
‫זו הפעם הראשונה שלה. היא קצת מבוהלת.
‫תודה, חמודה.
‫הכול בסדר.
‫טוב.
‫תרחצו ידיים. אגיד לאחרים שלא ידאגו.
‫אל תתעכבו יותר מדי, טוב?
‫אלוהים, אתה שם? זאת אני, מרגרט.
‫אני לא יודעת מה לומר.
‫- כרטיס טיסה -
‫אני טסה לפלורידה?
‫יום הולדת שמח. ‫-אמא. תודה רבה.
‫היי!
‫יום הולדת שמח. ‫-תודה.
‫למה שינו את הסדר?
‫חילקו אותנו לקבוצות, ‫כדי ללמוד על כל מיני ארצות.
‫- מרגרט ס' -
‫היי.
‫היי. יום הולדת שמח.
‫תודה. ‫-יש לי מתנה בשבילך.
‫צביטה, לעידוד נביטה.
‫את יודעת לאיזו נביטה אני מתכוון.
‫אלוהים, אתה שם? זו אני, מרגרט.
‫אני שונאת את פיליפ לירוי. אני שונאת אותו!
‫אני שונאת גם את לורה דנקר. ‫ואת הציצים הגדולים שלה.
‫"תסתכלו עליי, אני לובשת סוודר!"
‫אני שונאת את ננסי, השקרנית הזאת!
‫ואת נורמן פישר, שמזיז ‫את השפתיים הטיפשיות שלו כשהוא קורא!
‫בבקשה תזדרז וקח אותי כבר לפלורידה!
‫פיליפ ונורמן צריכים להיות כאן. ‫אנחנו עושות את כל העבודה במקומם.
‫מתי אמא שלך באה לקחת אותך?
‫רק מאוחר יותר. אני צריכה ‫ללכת לווידוי בכנסייה קודם.
‫לווידוי?
‫זה משהו שקתולים חייבים לעשות.
‫על מה את מתוודה?
‫על כל מיני דברים.
‫כמו מה?
‫לא חשוב.
‫את סתם מעתיקה מהספר.
‫אלה רק ארבע מילים.
‫"גרמניה פלשה לבלגיה כאשר..."
‫זה נקרא לרמות. מר בנדיקט ידע אם תרמי.
‫אני לא מרמה! אלוהים!
‫תפסיקי לחשוב שאת יודעת הכול ‫ושאת כזאת מדהימה.
‫זה לא קשור.
‫אני יודעת מה את עושה.
‫מה זאת אומרת?
‫שמעתי עלייך ועל מוס פריד.
‫מה שמעת עליי ועל מוס פריד?
‫שאת ואוון ומוס הולכים מאחורי המכולת.
‫למה שאעשה את זה?
‫אני לא יודעת למה את עושה את זה. ‫אבל אני יודעת למה הם עושים את זה.
‫כדי לגעת בך, ואת מרשה להם.
‫את משקרת. את שקרנית!
‫אני לא משקרת.
‫את בדיוק כמו ננסי. אתן סתם נטפלות לאנשים
‫וממציאות סיפורים. את חושבת ‫שאני לא יודעת עלייך ועל החברות שלך?
‫לורה!
‫חכי! לורה!
‫חכי, בבקשה! ‫-את חושבת שאני לא יודעת
‫שאתן צוחקות עליי, כאילו זה משחק?
‫אני לא. ‫-נראה לך שרציתי להיות
‫הילדה הכי גדולה בכיתה?
‫איך היית מרגישה אם היית צריכה ‫ללבוש חזייה בכיתה ד',
‫וכולם היו צוחקים עלייך ‫רק בגלל המראה שלך?
‫אני לא יודעת.
‫חכי. אני ממש מצטערת.
‫לורה?
‫לורה.
‫אני הבנאדם הכי נורא שחי אי פעם, אלוהים.
‫הצקתי ללורה דנקר סתם כי הרגשתי רעה.
‫אני לא רוצה להיות כמו ננסי.
‫אני אפילו לא בטוחה ‫שאני רוצה להמשיך להיות חברה שלה.
‫אני מחפשת אותך, אלוהים.
‫חיפשתי אותך בבית הכנסת,
‫חיפשתי אותך בכנסייה,
‫ולא הרגשתי אותך בכלל.
‫למה? למה, אלוהים?
‫למה אני מרגישה אותך רק כשאני לבד?
‫כן, ילדתי.
‫יש משהו שתרצי להתוודות עליו?
‫עשיתי משהו נורא ואיום.
‫ו...
‫אני ממש מצטערת.
‫- פול ומרי האצ'ינס -
‫"ברברה היקרה,
‫"המכתב שלך היה כמו מענה לתפילה.
‫"אבא שלך ואני חושבים עלייך הרבה.
‫"אנחנו מזדקנים, ופתאום, יותר מכול דבר אחר,
‫"היינו רוצים לראות את בתנו היחידה
‫"ולהכיר סוף סוף את הנכדה שלנו, מרגרט אן.
‫"אנחנו טסים מזרחה בשבוע הבא, ‫ומקווים מאוד שתרשי לנו לבוא לבקר.
‫"באהבה, אמא שלך, מרי האצ'ינס".
‫שלחת להם כרטיס ברכה?
‫אני לא יודעת למה.
‫את זוכרת איך הרגשת כשהם גירשו אותך?
‫כן.
‫באמת?
‫כי אני זוכר.
‫אני יודעת. ו...
‫היחס שלהם אליך היה פשוט...
‫אני יודעת. ‫-היחס שלהם אליי?
‫הם חושבים שתגיעי לגיהינום ‫כי התחתנת עם יהודי.
‫תחשבי על זה.
‫אני יודעת.
‫את באמת רוצה לפתוח להם את הדלת?
‫יש לנו חיים טובים.
‫כן. כן.
‫אבל אולי זה אומר שהם השתנו?
‫ואם לא?
‫הם ההורים שלי.
‫היחידים שיש לי. ‫-הם באמת ההורים שלך.
‫אוי, אלוהים.
‫אני מצטערת.
‫מה קורה?
‫אה, חמודה...
‫קיבלנו מכתב...
‫מההורים שלי, מהסבים שלך.
‫הם יבואו לבקר בשבוע הבא.
‫בשבוע הבא?
‫הם ממש רוצים לפגוש אותך.
‫אני לא אהיה כאן. אני אהיה בפלורידה.
‫אני עדיין טסה לפלורידה, נכון?
‫מרגרט, תראי... ‫-לא. מה?
‫עכשיו אני לא יכולה אפילו לטוס לפלורידה?
‫באמת, אני בכלל לא רוצה לפגוש אותם. ‫אני רוצה להיפגש עם סבתא.
‫אני יודעת, ואנחנו נפצה אותך.
‫אני מבטיחה לך שתיסעי לפלורידה,
‫אבל בהזדמנות אחרת.
‫לא, אני לא רוצה לנסוע בהזדמנות אחרת.
‫סבתא יודעת על זה?
‫לא, עדיין לא. צריך להודיע לה.
‫אני לא עושה את זה. תודיעו לה בעצמכם.
‫ברור, ברור. ‫-אני אטפל בזה.
‫לא, אני... ‫-תני לי להתקשר, בבקשה.
‫לחיי היום היפה הזה.
‫רגע אחד.
‫אל תאכל את כל הגבינות בלעדיי.
‫אני סתם צוחקת. תאכל כמה שאתה רוצה.
‫תלוי מה מצב הכולסטרול שלך.
‫אני בטוחה שהוא נמוך.
‫בית משפחת סיימון. ‫-היי, אמא.
‫הרב?
‫התוכנית של מרגרט, להגיע לפלורידה ‫בשבוע הבא, לא תצא לפועל.
‫אני ממש מצטער.
‫תן לי את הטלפון.
‫היי, סבתא. ‫-מרגרט, מה יש? מה קרה?
‫קיבלנו מכתב מהסבים השניים שלי. ‫הם כתבו שהם באים אלינו.
‫ממש רציתי להיפגש איתך.
‫תני לי לדבר מיד עם אמא שלך.
‫לא... ‫-זה בסדר.
‫סילביה.
‫מה לעזאזל קורה כאן, ברברה?
‫סילביה, אני ממש מצטערת.
‫אנסה להסביר בהזדמנות אחרת.
‫לא. את תסבירי ברגע זה.
‫אני מצטערת, אני חייבת לנתק.
‫אלוהים, אתה שם? זאת אני, מרגרט.
‫אני כל כך אומללה. ‫-אני ממש מצטערת.
‫הכול מתחרבש. הכול.
‫אני מתחננת אליך.
‫תעשה שמשהו יקרה כדי שהם לא יבואו
‫ואני אוכל עדיין לטוס לפלורידה.
‫מרגרט, בבקשה ממך. ‫את מוכנה להיראות שמחה, גם אם זה רק בכאילו?
‫או לפחות לא להיראות כל כך אומללה?
‫למה את רוצה להיפגש איתם בכלל, ‫אחרי כל מה שהם עשו לך?
‫כי אני רוצה שהם יראו שהצלחנו.
‫ושאני גאה במשפחה שלי.
‫היי! שלום!
‫הנה הם.
‫אוקיי.
‫היי!
‫אולי הם ירצו לחבק אותך, אני לא יודעת.
‫תהיי מוכנה לזה.
‫היי. ‫-שלום.
‫איזה כיף לראות אתכם.
‫גם אותך, ברברה.
‫היי, חמודה.
‫וזו בטח מרגרט אן.
‫אנחנו ממש שמחים לפגוש אותך.
‫בהחלט. בהחלט. ‫-גם אני.
‫תיקים. בואו ניקח את התיקים.
‫הרב מחכה באוטו.
‫כן... טוב. ‫-אוקיי.
‫כאן, מימין. המכונית הכחולה.
‫היי.
‫את בסדר? ‫-כן.
‫אמא, אבא, אתם זוכרים את הרב?
‫כן. שלום, הרב. ‫-היי.
‫מה שלומך? ‫-בסדר.
‫שלום. טוב לראות אותך. ‫-שלום.
‫אקח את זה ממך.
‫טוב.
‫אוקיי.
‫לשים אותם למעלה?
‫כן, תודה.
‫הגענו. תרגישו בנוח.
‫הבית מקסים. ‫-כן.
‫תודה. כן.
‫מרגרט, תוכלי להראות להם את החדר שלהם?
‫אני אתחיל להכין את ארוחת הערב.
‫בטח. נעלה למעלה.
‫את נראית בדיוק כמו שאמא שלך נראתה בגילך.
‫כן. בואו מכאן.
‫- צלי בלי בעיות -
‫היי. ‫-היי.
‫מה נשמע אצלך?
‫את כל שיחות החולין כבר עשיתי באוטו.
‫הם אוהבים ספורט? תוכניות טלוויזיה מסוימות?
‫שעשועונים. הם נהגו לצפות ‫בשעשועונים בטלוויזיה.
‫בסדר. שעשועונים.
‫אני בא.
‫הרב!
‫אמא! ‫-חמוד שלי! בוא תן לאמא חיבוק גדול.
‫איזה פרצוף קטן חמוד. ‫-סילביה?
‫כן. אמא הגיעה.
‫אני רואה. מה קורה כאן?
‫מרגרט אמרה שהיא צריכה להיפגש איתי, ‫אז באנו בטיסה מפלורידה...
‫ההורים שלך כבר כאן?
‫זה מוריס בנימין.
‫מתחרז עם ויטמין.
‫היי. ‫-סבתא!
‫הנה מרגרט שלי!
‫ידעת...? ‫-לא היה לי מושג.
‫התגעגעתי אלייך כל כך. ‫-חשבתי שאת בפלורידה.
‫נכון. פלורידה באה אלייך.
‫אמא, אבא, תכירו את סילביה. אמא של הרב.
‫סילביה, אלה ההורים שלי, פול ומרי.
‫שלום. ‫-שלום.
‫שלום.
‫הכנתי צלי.
‫יופי.
‫ארוחת הערב מצוינת, ברברה. ‫-בהחלט, נכון.
‫ממש השתפרת.
‫זה טעים מאוד. ‫-תודה.
‫אני חייבת להודות שזה היה קצת מפתיע,
‫אבל נחמד שכולנו נמצאים כאן יחד.
‫כל המשפחה.
‫ומר בנימין.
‫טוב שגם אתה כאן.
‫לחיים. ‫-לחיים.
‫לחיים. לחיים.
‫לחיים. לחיים. לחיים. לחיים.
‫לכבוד החיים!
‫אתם צופים ב"ג'פרדי"?
‫כשאמא שלך היתה ילדה קטנה, ‫הייתי קולעת לה צמות.
‫אמא שלך קלעה לך צמות פעם?
‫כן, היא היתה עושה את זה כל הזמן.
‫אני רואה שהיא לימדה אותך לקלוע, ‫לפי הצמיד שלך.
‫כן.
‫אנחנו רוצים לדעת עלייך ‫כל כך הרבה דברים, מרגרט.
‫נצטרך להשלים 12 שנה. זה הרבה זמן. ‫-כן. הרבה זמן.
‫אז תהינו...
‫את לומדת שיעורי דת בכנסייה? ‫חשבת פעם ללכת?
‫לא. אף פעם. לא עלה בדעתה.
‫שאלנו את מרגרט, סילביה.
‫מרגרט? ‫-אתם מבזבזים את הזמן.
‫כי מרגרט הלכה לבית הכנסת והיא יהודייה.
‫מה אמרת?
‫סליחה.
‫מרגרט הלכה לבית הכנסת.
‫אמא, די. ‫-על מה את מדברת?
‫מספיק. ‫-רק יצאתם מהחדר,
‫והם כבר מנסים להמיר את דתה.
‫אפשר להטביל את מרגרט לנצרות, אם היא רוצה.
‫להטביל? ‫-אם היא רוצה.
‫אני לא מאמינה.
‫לא מאמינה שאתם עושים את זה.
‫טוב, הדיון הזה תם.
‫אנחנו ההורים שלה, והדיון הזה תם.
‫נכון, כי היא יהודייה.
‫סילביה! ‫-בעינינו היא נוצרייה.
‫לא! לא! מרגרט היא שום דבר!
‫היא לא יהודייה והיא לא נוצרייה.
‫היא תבחר באיזו דת שתרצה, מתי שתרצה.
‫איך היא יכולה להיות יהודייה ‫אם אמא שלה נוצרייה?
‫תפסיקי. ‫-אתם אף פעם לא עמדתם לצדה.
‫אתם נטשתם אותה. ‫-מה זה משנה?
‫את חושבת שזה מה שרצינו?
‫גנבו לנו את המשפחה שלנו!
‫די כבר!
‫כולכם, די כבר. לא אכפת לי. כבר לא אכפת לי.
‫זה כל כך טיפשי, כל עניין הדת! ‫תפסיקו כבר לריב!
‫אני לא רוצה דת.
‫לא אכפת לי. לא אכפת לי! ‫-מרגרט...
‫אני בכלל לא מאמינה באלוהים!
‫טוב לכם?
‫אני ממש מצטערת. אני אחראית לזה. ‫-זאת לא אשמתך.
‫זאת לא אשמתך.
‫כולם תרמו לזה. זה לא היה...
‫אני. ‫-לא, לא.
‫מר בנדיקט היקר,
‫מה שלמדתי על דתות ‫זה שהן גורמות לאנשים לריב.
‫לכל הדתות אותו מסר.
‫אם תתפללו לאל הוא יקשיב לכם, ‫יעזור לכם וישפר את מצבכם.
‫אבל התפללתי בלי סוף, ‫והכול רק נעשה גרוע יותר.
‫בסדר. אנחנו נתקשר.
‫אני כבר לא יודעת, אבל נראה לי
‫שאולי האמת היא...
‫שאין למעלה אף אחד.
‫אף אחד לא מקשיב.
‫הדבר היחיד שקיים הוא...
‫אני.
‫שלך, מרגרט סיימון.
‫מרגרט.
‫היי. ‫-היי.
‫חכי. בואי הנה.
‫לא מתחשק לי לדבר.
‫כן. גם לי לא.
‫אבל רציתי לומר שאני מצטערת על כל מה שקרה.
‫אני יודעת שהשנה האחרונה לא היתה קלה.
‫בא לך רק לשבת רגע?
‫כן. רעיון טוב.
‫זה מעייף, להתאמץ כל הזמן. נכון?
‫כן.
‫- ברכות לבוגרים -
‫אחת, שתיים, שלוש, צ'יז! ‫-צ'יז!
‫קדימה לחטיבת הביניים!
‫בואו, כולם! מרגרט, בואי!
‫היי.
‫תודה, מר בנדיקט.
‫אתה מורה ממש טוב.
‫אל תגזימי.
‫אני עדיין מנסה לעבוד על זה.
‫לא, אתה ממש מעולה.
‫אני שמח שאת חושבת ככה.
‫היי.
‫רוצה ללכת לרקוד?
‫באמת?
‫כן.
‫יש! ידעתי.
‫ניצחת כבר.
‫את לא מפסיקה.
‫באמת, גרטשן? ‫-אפשר שיגיע כבר תורי, בבקשה?
‫גרטשן, תפסיקי כבר להתלונן.
‫אני לא מתלוננת.
‫ננסי.
‫נו, בבקשה.
‫הצלחתי!
‫ההצללה ממש טובה, דניאל.
‫תודה.
‫אני חושבת שאתה יכול להוסיף כאן קצת.
‫לטשטש טיפה. אבל זה יפהפה.
‫- השראה - ‫- לימודי אמנות -
‫היי, ברברה! ‫-ג'ן!
‫מצחיק שאני פוגשת אותך. ‫בדיוק התכוונתי להתקשר אלייך.
‫שמעת על הכוכבים? את מאמינה?
‫כן, אני יודעת.
‫בכל דבר בימינו רואים חשש להתלקחות.
‫בכל מקרה,
‫אנחנו מרכיבים ועדות הורים לחטיבת הביניים,
‫ואני יכולה לחשוב על שלוש לפחות ‫שתוכלי להתאים להן באופן מושלם.
‫ג'ן, זה נשמע נפלא ‫והייתי שמחה להשתתף, אבל...
‫אבל אני לא רוצה.
‫אבל תודה שהצעת לי.
‫כן.
‫יום טוב! ‫-אוקיי.
‫אכתוב לך כל כך הרבה מכתבים...
‫כל כך הרבה מכתבים, ‫עד שהדוור יצעק, "זהו זה! מספיק!"
‫אוקיי. ‫-שיהיה לך הכי כיף שאפשר, חומד.
‫נתראה כשתחזרי.
‫להתראות, חומד. תעשי חיים. ‫-ביי.
‫אוהבת אותך. ביי!
‫טוב. נראה לי שזהו זה. ‫-זה אצלך?
‫צריך לסגור את זה. ‫-חכו, חכו!
‫מצלמה. ‫-רק רגע.
‫כן. ‫-יופי.
‫טוב, עכשיו צריך רק לסגור. ‫-רק שנייה.
‫תבדקו את הצדדים. ‫-טוב, אפשר?
‫כן. עלי. ‫-קדימה.
‫אוי, לא! אתה בסדר?
‫סתם צוחק. ‫-זה תמיד מצליח.
‫כל הזדמנות כשרה.
‫אוקיי. ‫-כל הכבוד. הנה.
‫כאילו עשינו את זה כבר.
‫כן.
‫זה היום של כיסוח הדשא?
‫כן.
‫עוד לא שילמנו לו. ‫-נכון.
‫אם בא לך להיכנס למטבח ולהביא לו את הכסף...
‫כן, בכיף.
‫היי, מוס.
‫אבא שלי מוסר לך תודה.
‫כן, תודה.
‫שיהיה לך קיץ נעים. אנחנו לא נתראה כמה זמן.
‫לאן את נוסעת?
‫למחנה קיץ בניו המפשר.
‫אני נוסעת היום.
‫טוב, תעשי חיים.
‫תודה.
‫ואני לא יודע...
‫אבל אולי נוכל לעשות משהו יחד כשתחזרי?
‫באמת?
‫כן.
‫כן, כן.
‫אוי, אלוהים.
‫אמא... אמא?
‫אמא! אמא!
‫מה קרה?
‫קיבלתי. קיבלתי את המחזור.
‫מה?
‫קיבלתי, נכון? ‫-כן!
‫כן. כן.
‫אלוהים!
‫אני לא יודעת למה אני בוכה.
‫אלוהים.
‫את בסדר? ‫-כן, בסדר גמור.
‫את מרגישה...
‫אני בסדר גמור. ‫-יש לך התכווצויות או...
‫לא, אני בסדר. ‫-לא?
‫אני לא מאמינה. ‫-גם אני לא מאמינה.
‫את אישה!
‫אני אישה!
‫אוקיי.
‫לעניינים. צריך תחבושות. ‫-כן.
‫כן. ‫-כן.
‫האמת שכבר קניתי לך. ‫-באמת?
‫התכוונתי להגניב אותן למזוודה שלך,
‫על כל צרה שלא תבוא.
‫טוב, חכי שנייה.
‫אני כבר באה.
‫טוב, אז...
‫ככה עושים.
‫את פשוט שמה... ‫-אני יודעת איך.
‫אני מתאמנת בחדר שלי כבר חודשיים.
‫מה? ‫-כן.
‫ברצינות? ‫-כן.
‫בסדר.
‫אז את לא צריכה אותי.
‫כן.
‫אני מחכה לך בחוץ.
‫אלוהים, אתה עדיין שם?
‫זאת אני, מרגרט.
‫תודה.
‫תודה רבה.
‫תרגום כותרות ‫Shiri Finkman