האמת, לרוב קשה לי מאוד
כשמג עורכת את השירים שלי.
היא עורכת איומה!
כדאי להסביר למה הכוונה.
הכוונה היא שמג היא מורה לשירה,
אז היא ממש מיומנת בכתיבה ובעריכה.
אז מג ממש מכסחת את השירים שלי.
ואז אני בוכה וכועס.ת על מה שהיא אומרת שהוא לא טוב.
ואז למחרת אני מבין.ה שהיא צדקה בכל פעם.
אבל תוך כדי התהליך, אני...
השתפרתי.
לא ככה, מותק? - כן.
הגישה שלנו לקלישאות הפוכה.
אני תמיד מנסה להימנע מהן
ואנדריאה משתמש.ת בהן המון.
הבנתי שלא היית יכולה לעשות את השינוי הזה
לו היית מחוברת למסר של השיר,
אבל תגידי לי עוד.
אני מרגישה שאילו יכולת לעשות את זה לבד,
לא הייתי כאן.
אני אוהב.ת את הדרך שלי ואת הדרך שלך.
אבל הדרך שלי קצת יותר כיפית.
אז כרגע יש לי שיר שאני קורא.ת לו טנטטיבית "המנון מוות".
אתמול בלילה הקראתי את ההתחלה למג
ואמרתי, "אם הייתי יוצר.ת סרטים דוקומנטריים,
"ללא ספק הייתי פותח.ת את הסרט עם הפתיחה של השיר הזה
"כקריינות בזמן שמשהו קורה."
מג אמרה, "מה יקרה?" "אני לא יודע.ת, אולי הלוויה שלי."
ואז מג אמרה "לא!" זה היה כל כך מביך.
אני בלחץ!
גם אני פוחד.ת להקריא אותו.
"בהתחלה חשבתי שזה וירוס בטן."
- המנון חיים -
"אבל כשזה התחיל להרגיש כמו אנקונדת בטן,
"הרופא שלי שכנע אותי לעשות בדיקת סי-טי.
"הייתי היפוכונדר.ית כל חיי, עם התקפי חרדה מתישים
"ופחד כרוני ממוות,
"אז רעדתי כבר כשטכנאי הסי טי ביקש ממני לשנות תנוחה
"כדי לראות את האגן שלי.
"כל כך הזעתי בכפות הידיים, הרגשתי שחבלי ההצלה שלי טובעים.
"הטכנאי הפר את הנהלים וליווה אותי למכונית שלי.
"עצרנו פעמיים בדרך כדי שאוכל להתנשף בזרועותיו.
"למחרת בבוקר הטלפון צלצל לי בכיס.
"'כמה גושים גדולים בשחלות. חשד לממאירות'
"לא הרגשתי את הידיים שלי.
"הן נרדמו מהניסיון להיאחז בכל מי שאהבתי אי פעם."
"'זו תחילתו של סיוט', חשבתי.
"דיאגנוזה שהרופאים שלי מאוחר יותר יצהירו שלא ניתן לרפא.
"הפחד הכי גדול שלי התממש.
"אבל תישארו איתי, כולכם,
"כי הסיפור שלי הוא על אושר שקל יותר למצוא
"ברגע שאנחנו מבינים שאין לנו נצח למצוא אותו."
הערב, האורח.ת שלי פרסמ.ה ספרי שירה רבים
והופיע.ה בהופעות ספוקן-וורד רבות ברחבי העולם.
המשורר.ת הרשמי.ת של קולורדו, אנדריאה גיבסון.
אז זה מטען כבד להיות משורר.ת רשמי.ת,
והכול מגיע בתקופה בחיים שלך
כשאת.ה באמצע התמודדות בריאותית קשה עם סרטן.
כן. אני חושב.ת שההבנה שכולנו בני תמותה,
שכולנו ניפרד מהעולם הזה,
וזה מזה במובנים מסוימים,
וניפרד מהגוף שלנו בסופו של דבר,
זה מעיר אותך.
מיידית. זה כאילו העיניים נפקחות
ומכה בך יראת כבוד לזמן הקצר של הכול.
ואינך רוצה לבזבז אף שנייה.
ובזבזתי שניות רבות קודם לכן.
- לונגמונט, קולורדו -
- הר ברוקבק -
אני לא מצליח.ה לגרום להם להפסיק לנבוח על הדוור,
בשום דרך.
כי סקווש חושב, "אני יודע שיש שם חשבונות רפואיים
"שהם לגמרי בלתי סבירים.
"סלקו אותם מהבית שלנו!"
אם הייתי צריכ.ה לקוות למשהו,
זה היה לתיבת דואר.
כי אני בריב עם תיבת הדואר שלנו
כמו שהבחור מ"כריסמס סטורי" רב עם התנור שלו.
אני לא מצליח.ה... אני לא מצליח.ה למנוע מתיבת הדואר
להיפגע ממפלסת השלג.
בואו נציץ.
לא ברור לי למה הם לא מספקים דואר לזה.
זה פשוט...
אז זה חייב להישאר מקובע כדי שהיא תספק את הדואר שלנו.
לעזאזל. עוד אבן אחת.
מה האבנים עושות?
הן מייצבות את זה.
כמובן!
כלומר, בכנות, זה די נהדר בעיניי.
לו הייתי הדוורית הייתי מספקת את הדואר
כי הייתי רואה עד כמה אנשים התאמצו.
לדעתי ההשתדלות היא הדבר הכי חשוב.
גיב, את.ה יודע.ת איפה המפתח של המכונית?
לא.
מצאתי.
לאנדריאה יש יכולת מופלאה להתיידד עם אנשים
שבדרך כלל... יש קו שאת לא חוצה איתם.
מבחינת... לדוגמה, הלכנו לחתונה של הרופא של אנדריאה...
לא האונקולוגית שלי,
אלא רופא המשפחה שלי. - כן.
הוא אחד החברים הכי קרובים שלי עכשיו, אפשר לומר.
זו הייתה חתונה שמרנית מאוד.
הם הפרידו בין נשים לגברים על רחבת הריקודים בשלב מסוים.
ולא ידענו מה לעשות, אז...
יצאנו לחניון ורקדנו,
כי, כאילו, "באיזה צד לבחור?"
אבל זה נהדר. יש לנו פגישות מוות.
ומה שאנחנו עושים, אנחנו פשוט מדברים בטלפון או נפגשים בזום
ופשוט מדברים על תמותה ועל מוות...
אני אומר.ת את זה למג כל הזמן.
תמיד חשבתי בצעירותי
שהמוות היה הרבה יותר קל אם כולם היו מתים באותו זמן.
ו... ועכשיו שיניתי את דעתי,
כי... אני רואה את כל החברים שלי
ומזהה את הדרכים
שבהן המוות שלי, במובנים רבים, רק יחזק את מי שהם.
אבל...
אני...
אני לא רוצה...
להגיד שאמות בוודאות.
הגענו, חיות מסיבות.
כבר אין לי סבלנות. - להוריד אותך כאן?
כן.
זה כואב. - זה בסדר.
הדרך היחידה לתאר את זה
היא פשוט כמו מיגרנה ב...
אזורים של מושב האופניים.
לא לקחתי כדור נגד כאבים כל הזמן הזה,
אבל כמעט לקחתי אתמול בלילה.
אבל אחותי התמכרה לאוקסיקונטין, אז...
אני נמנע.ת מהדברים האלה ככל האפשר.
מה אתם מצלמים היום?
הם אובסיסיביים כלפיי.
באמת?
הם פשוט צצו לי במפתיע בבית ו...
טוב, אפשר להבין. - ... התחילו לצלם כל מה שאני עושה.
את מהממת. - תודה. גם אתה!
כן, לא ברור למה,
אבל כל חיי גברים רודפים אחריי בטירוף.
- אונקולוגיה קרינתית ובדיקות טרום-הרדמה -
זה כל מה שאני צריכה. לכ.י לשבת שם.
תודה. - על לא דבר.
אני בלחץ.
היי. מה נשמע? - היי, טוב לראות אותך שוב.
יופי שאת.ה לא בכיסא גלגלים. מרגיש.ה טוב יותר?
נכון. קצת יותר טוב. - בסדר, יופי.
תודה ששאלת.
ב-2021 אובחנתי עם סרטן השחלות.
עשיתי ניתוח כולל לכריתת רחם
ואז עברתי שישה חודשי כימותרפיה.
ואז, כעבור שישה חודשים, הסרטן חזר.
והוא תקף את הכבד ואת הסרעפת שלי.
באותו זמן גיליתי שיש לי תוחלת חיים של שנתיים.
ואז הייתי צריכ.ה לעבור עוד שנה של אותה כימותרפיה.
הנה אנדריאה יוצא.ת מטיפול הכימותרפיה האחרון.
היי, מותק. מה שלומך?
אני כל כך שמח.ה.
אבל כעבור ארבעה חודשים,
הוא שוב חזר.
בשלב ההוא הכריזו עליו כבלתי ניתן לריפוי.
כרגע שרדתי מעבר לתוחלת החיים של שנתיים.
אמרו לי שאוכל להמשיך בטיפולים ניסיוניים,
אבל הרופאה שלי אמרה, "אני מבינה שאולי את.ה לא רוצה עוד טיפול.
"ואם את.ה פשוט רוצ.ה לאפשר לעצמך למות..."
אבל אני רוצ.ה לחיות ככל שאוכל.
אשמח לאפשרות לומר, "אני בן.ת 50."
אשמח לזה במידה כזו שהגיל שלי הוא 48 ואני אומר.ת לאנשים שאני בן.ת 50.
אז אמרתי לרופאה שלי
לא להציע לי שוב
להפסיק לעבור טיפולים.
אמשיך לעשות דברים כדי לחיות כמה שיותר.
נתראה ביום שישי. - תודה. נתראה בעוד יומיים.
בסדר.
כבר שלוש שנים שלא נהניתי מארוחה.
עם סרטן וכימותרפיה,
לגמרי מאבדים את התיאבון.
אבל אעדיף לחיות את שארית חיי בלי בלוטות טעם אם...
אוכל לחיות את שארית חיי.
לרוב בשלב הזה היינו שואלים את סטף על חיי המין שלה.
כן!
לסטף יש חברה חדשה. - כן.
סטף התקשרה לפני כמה ימים ואמרה,
"היא דחפה לי אצבע."
למען האמת... - לא, זה לא מה שקרה.
רגע, מה אמרת? - את.ה התקשרת אליי
כדי לספר שמג דחפה לך אצבע!
אני... סיפרנו לך את זה? - כן.
לא סתם נידבתי את המידע שלי. - אנחנו לא מתקשרים סתם כך...
בגלל הסרטן.
אנחנו לא... רגע, רגע. תגידי לי למה סיפרנו את זה לסטף.
זה לא דבר שנפוץ שאנחנו מספרים לחברים שלנו!
רגע, מה קרה?
התקשרת אליי ואמרת
שהלילה מג תחדיר לך אצבע כל כך חזק
שהיא תוציא ממך את הסרטן.
לא, לא אמרתי את זה!
הקלטתי את זה בטלפון, נוכל לגלות.
צחקתי מההודעה הזו. הייתי חייבת לעצור בצד
כדי ליהנות ממנה.
לא... כלומר, להתרכז.
סטף, מג ואני כאן.
שמענו שהת'ר סיפרה לך את החדשות.
ואנחנו רוצים שתדעי
שמג תדחוף לי אצבע הלילה ותתקן הכול.
ומג מרגישה שהיא יכולה לדחוף את האצבע שלה מעל ומסביב לזה,
ולומר תפילה קטנה בזמן שהיא דוחפת לי אצבע.
בסדר, חכי... - רואה? אמרת את זה!
אבל אני צריכה שתדעי, הסיבה שהשארתי את ההודעה הזו
היא שהת'ר שלחה לך את החדשות שיש לי גרורה בעצם...
וידעתי שזה יעציב אותך,
ויעציב את החברים שלי,
אז זה סוג ההודעות שאני משאיר.ה לחברים שלי כשזה קורה.
זה עבד. לא הייתי עצובה בכלל. - כן, זה תמיד עובד.
כיוון שעשית את זה, את חייבת להשמיע את התשובה שלך.
בסדר.
אנדריאה ומג, גם אני בכיתי קצת,
ואז שוב התמלאתי תקווה ואני חדורת תקווה
עכשיו כשאני יודעת שיחדירו לך אצבע הלילה.
אפשר להמליץ על אגודל?
כי בזמן האחרון דחפו לי אגודל
ואין לי סרטן,
ואולי זה בגלל זה.
בכנות, זה לא נעים באותה מידה
ואני לא יודעת למה זה קורה כל הזמן. כנראה כיוון שאני לא מוחה
ואומרת...
לא.
כן, גם אני אוהבת את שתיכן כל כך.
סטף תמיד נמשכת לנשים מבוגרות יותר.
אז החברה שלה היא בת 70. - לא, היא לא בת 70!
חשבתי שאמרת לי שהיא בת 70. - היא רק בת 65.
כל כך צעירה. - אני יודעת.
למה זה מדאיג אותך? - כי זה 20... זה 20 שנה.
סטף... סטף ממש אוהבת אותה.
כן. - את ממש אוהבת אותה.
אז היא לא רוצה שהיא תמות לפניה.
אבל זה ממש מעניין, אני חושב.ת,
לפחד לצאת עם מישהי
שבאופן פוטנציאלי עלולה להיות קרובה לסוף חייה.
אף פעם לא פגשתי מישהי שחשבתי,
"אני רק רוצה עוד זמן איתך."
זה כל כך מתוק, סטף. אני כל כך מרגיש.ה ככה לגבי מג.
אני רוצ.ה את כל הזמן.
אני רוצה להיות כאן כשהספר שלה יתפרסם.
עברנו חוויה ממש מטורפת.
סיפרתי לך על החוויה שעברנו ביום ההוא?
באיזה יום?
כשקיבלנו את החדשות שיש לי גרורה בעצם?
מבחינתנו, אני חושב.ת שהרגשנו כאילו,
"אוי, אולי נשארו לי רק כמה חודשים לחיות" בשלב ההוא.
וייתכן שזה המצב שלי, אני לא יודע.ת.
אבל זה מה שהרגשנו באותו יום.
ואז, הממ...
זה היה... בכינו הרבה ואז
מג עשתה סרטון.
ראיתי שיש אפליקציית הזדקנות,
אז יצרתי סרטון עם שיר
שאומר "את עדיין האחת", של שאניה טוויין.
כי זה היה השיר שהתנגן כשהצעתי נישואים לאנדריאה.
"הרגשות מתחזקים"
"עדיין האחת את עדיין האחת שאני רצה לזרועותיה
"האחת שאני שייכת אליה
"האחת שאני רוצה לכל חיי..."
אני פשוט אוהב.ת את האדם הזה.
היא כזו חזקה.
אני כל כך מאוהב.ת בה.
אבל... כן.
הרגשתי שמעולם לא ראיתי את עצמי בבהירות רבה יותר
מאשר כשראיתי את מג מבוגרת.
ראיתי את כל שנות האהבה שלנו בפנים שלה.
וראיתי שהיא נשאה אותנו לעשורים הבאים
ואל העתיד.
והרגשתי שהייתי איתה בכל חלק מזה.
"תארו לעצמכם, כשאדם מת..."
- שאריות -
"... הנשמה מתגעגעת לגוף,
"מתאבלת על אובדן ידיה וכל מה שיכלו לאחוז.
"מתגעגעת למבוכה חונקת הגרון בהקראה בקול
"ביום הראשון של בית ספר.
"דמיינו את הנשמה מתגעגעת לבוהן שנדקרה,
"לשן המתנדנדת,
"לעצב האולנרי (המכונה 'העצם המוזרה').
"הנשמה עדיין שואלת,
"'למה העצם המוזרה מעבירה זרמים? זה כל כך מוזר.'
"דמיינו את הנשמה מתגעגעת ללחיים האדמדמות הצמאות
"שזוכות להשקיה מהצער.
"דמיינו את הנשמה מתגעגעת לכל ריס שנפל
"וממתין להפוך למשאלה.
"כשאדם מת, הנשמה מחפשת ביקום
"משהו סמוק,
"סורקת את היקום כדי למצוא סבלנות שנשחקה,
"את העצב האחרון שנלחם על חייו,
"את הגרון הכואב מרוב רצון להישמע."
"דמיינו שהנשמה מתגעגעת לרעב,
"לריקות,
"לזעם,
"לאגרוף שמעולם לא למד להיסגר - ונסגר,
"לשן שמעולם לא למדה ללפות - ולפתה,
"לגוף שמעולם לא למד לעשות אהבה - ועשה אהבה
"כמו רוח רפאים רעבה שחופרת את דרכה מחוץ לקבר.
"הנשמה מתגעגעת לזמניות שבזיקנה..."
"יום הולדת שמח!"
"לעוד שנים רבות" - "לעוד שנים רבות"
"הנשמה מתגעגעת לכל יום
"שהגוף היה חולה
"לעכשיו שזה כפה,
"לכאן שנבנה מהחום.
"בעזרת החום הגוף מתפלל,
"כך הוא נשרף ומתחנן לעוד יום ממוצע.
"הנשמה מתגעגעת למה שהגוף לא יכול לשחרר.
"מה עוד יכול להיצמד כל כך לכול?"
אנדריאה עובר.ת מקרה חירום רפואי רציני,
והוא שהאגודל נופל מהיד.
אדבר על זה עם האחות כשהיא תחזור,
כי אני חושב.ת שאולי זה קצת יותר חשוב
מהגידולים.
"שום דבר בחלל לא יכול לדמיין זאת.
"אף כוכב שביט, אף ערפילית,
"אף קרן אור אינה יכולה לדמיין את נוף היראה,
"את חום הבושה,
"את קצות האצבעות התולשות שערות לבנות ראשונות
"ומשליכות אותן הרחק.
"'אני לא יכול לדמיין את זה,'
"אומרים הכוכבים.
"'ספרו לנו שוב על צמרמורת.
"'ספרו לנו שוב על כאב.'"
אני מכינ.ה סדנת שירה לאירוע "המשורר.ת הרשמי.ת".
והמנחים מבקשים ממני לספר איך הגעתי לכתיבת שירה ולכתיבה בכלל.
גדלתי בעיירה קטנטנה ביערות של צפון מיין.
זו הייתה עיירת פועלים.
לאנשים אין הרבה כסף, אבל ממש יפה שם.
לא היו אמנים בחיי, בילדותי.
לא הכרתי משוררים או סופרים.
לא ידעתי שאפשר לגדול ולהתפרנס מאמנות.
ואז הגעתי לקולורדו בשנות ה-20 המוקדמות שלי,
וגיליתי את הפואטרי-סלאם.
ומה שאהבתי בזה היה
שזה היה הרבה יותר נגיש משירה אחרת.
זה לא משהו שצריך דוקטורט בשבילו.
אבל אף פעם לא ניגשתי למיקרופון. חשבתי, "אין מצב."
היה לי פחד קהל נוראי.
ואז האקסית שלי, בתי, נפרדה ממני.
והייתה לי תחושה שלא נשאר לי מה להפסיד,
פשוט לא היה לי אכפת. עליתי לבמה ו...
עדיין הייתי ממש בלחץ.
הקול שלי לא נשמע מעל רשרוש הנייר.
כתבתי את השיר הזה...
כתבתי את השיר הזה לפני זמן מה.
זה היה אמוציונלי וזה היה ראשוני,
ולא הרגשתי צורך... איך לומר?
אין לי מילה טובה יותר, אז אגיד "מפונפנת".
"נלחמתי עם פיקות הברכיים שלי כשאני לבנה כמו כוכבים,
"והשארתי שריטות בצורת סיילם."
תמיד היה לי חשוב לכתוב שירה
שאנשים לא יצטרכו תואר בשביל להבין.
"ואולי זה חלק מהסיבה
"שלפעמים אני מציירת את העולם יפה יותר מכפי שהוא באמת."
אני חושב.ת שכנראה מפני שלא היה לי הרבה עניין
ללמוד מילים גדולות.
אני מכיר.ה כל כך מעט מילים, שכשפרסמתי את הספר הראשון שלי,
המו"ל אמר לי,
"אנדריאה, בכל השירים האלה יש אותן מילים בסדר שונה."
אמרתי, "אלה כל המילים שאני מכיר.ה!"
למה לכתוב שיר שיהיה מעל הראש של מישהו?
אפילו יותר מזה, מעל הלב של מישהו.
"אני יודע.ת שליבי הוא מגירת מקפיא שבורה.
"לכן הוא לא יכול לשמור שום דבר קפוא,
"אז לא, אני לא 'תמיד בוכה',
"אני רק מפשיר.ה מחוץ לקופסה."
באותו זמן לא שמעתי אף אחד על הבמה
שדיבר על אובדנות.
אז התחלתי לכתוב בכנות על...
המאבק שלי ברצון להתאבד.
"לכל יום שלא יכולת לצאת מהמיטה,
"לפרקי הידיים שהופכים למטרה
"לכל מי שאי פעם רצה למות,
"נאמר לי שלפעמים הדבר הכי מרפא שאפשר לעשות
"הוא להזכיר לעצמנו שוב ושוב ושוב
"שעוד אנשים מרגישים כך."
השירים ההם נטו להיות אופטימיים יותר.
כי ידעתי שאני מדבר.ת גם לאחרים
שחוו התמודדות קשה. ואני חושב.ת שזה ניחם אנשים.
אנדריאה באמת חושב.ת על שירה לא במונחים של "מה אוכל לקבל?"
במובן של אדם שנמצא באור הזרקורים,
אלא באמת, "מה אוכל ליצור כדי לתת לאנשים?"
ואני חושבת שלכן השירה שלו.ה היא ארוכת-טווח.
- מופיע הערב מר אנדריאה גיבסון -
ואז עשיתי אירוע אחד
ומנהלת מוזיקלית הייתה במקרה במופע
והיא אמרה שהיא מעולם לא ניהלה משוררים קודם,
אבל האם אני רוצה לנסות? ואמרתי "כן!"
גיבי! תיהנה.י.
אני בלחץ!
"קדוש.ה, אני רוצה להיות קדוש.ה.
"לא ידעתי אז שכבר הייתי קדוש.ה."
היינו די בהלם לגלות שאנשים באו.
אני לא יודעת אם הם ירצו שאגיד את זה,
אבל לאנדריאה היה מעמד דומה לכוכב.ת רוק של המשוררים.
- אנדריאה גיבסון כל הכרטיסים אזלו! -
אחד.ת ממשוררי הספוקן-וורד הראשונים שיצאו לסיבוב הופעות במועדוני רוק.
המופע היה פרוע ואנרגטי,
ואנשים היו שיכורים בקהל והתמזמזו בכל מקום, ו...
"נשיקות-חיבוקים-נשיקות-חיבוקים..."
זה היה מטורף!
ואז הייתי מתחיל.ה שיר
והקהל היה מתחיל לדקלם את השיר איתי.
אלוהים אדירים, זה היה כמו... חלומי!
אם הייתי יושב.ת ליד אדם זר
שהיה אומר, "מה את.ה עושה בחיים?" הייתי אומר.ת, "אני משורר.ת."
זה לא ייאמן.
זה המזל שהיה לי בחיים האלה.
וככה הכרתי את מג.
גם מג הייתה משוררת ספוקן-וורד.
והלכתי להופיע והיא הקריאה באותו ערב.
"מישהו שואל באיזה סוג של אמצעי מניעה את משתמשת,
"ואת אומרת 'בהיותי גיי.'"
וברגע ששמעתי אותה, חשבתי "היא מדהימה."
"אני מרגישה שאני מאכזבת משהו אחר,
"בעיקר את עצמי..."
קהילת המשוררים היא קהילה די קרובה,
אז כולנו מכירים זה את זה.
והיינו נפגשות באירועי פואטרי-סלאם ארציים
או בריטריטים שונים של כתיבה, והיינו רק חברות במשך השנים.
זה היה אפלטוני.
ואז רקדנו אחרי תחרות גדולה באוקלנד.
היא הייתה בשמלת קיטי, שמלה עם חתולות על כולה!
אבל היא הייתה רקדנית כל כך טובה, וכנראה לא ראיתי אותה רוקדת קודם.
לא האמנתי איזו רקדנית מעולה היא,
וכולכם יודעים שגם אני.
ואני מזיעה מאוד כשאני רוקדת, כי אני רוקדת מכל הלב.
אני לא יודע.ת אם אני רוצ.ה לספר לכם מה עשיתי.
הם... פשוט... ניגבו את הידיים על הזרועות שלי
ואז ליקקו את כפות הידיים שלהם...
וחשבתי, "זה מוזר.
"וארוטי."
זה היה דבר כל כך גס לעשות.
בבקשה, אני לא רוצה להציע שזה דבר שהולם לעשות למישהו.
אבל אז נכנסתי למעלית עם חברה משותפת שלנו
והיא אמרה, "כן, אני לא מופתעת.
"אנדריאה דלוקים עלייך מאז ומעולם. שנים." ואמרתי, "מה?"
אמרתי, "היא ג'יימס דין של הגייז. על מה את מדברת?"
היא אמרה, "את יודעת, את בדיוק הסגנון שלהם.
"עגלגלה, ליפסטיק אדום." וחשבתי...
לא דמיינתי שאני יכולה להיות הסגנון של מישהו.
כי כל חיי סבלתי מחוסר ביטחון בקשר לגוף שלי.
כל הילדות שלי, הלכתי למחנה הרזיה לילדים.
אז כשפגשתי את אנדריאה,
הייתי כבדה יותר במשהו כמו 25-20 קילוגרם יותר מהיום.
וחשבתי שכל מי שאני איתה צריכה להתגבר על הגוף שלי.
כשאנדריאה שלחה לי מסרון בפעם הראשונה ואמר.ה, "תרצי לצאת לדייט מתישהו?"
שלחתי מסרון בחזרה, "בטח, עם מי?"
אם, מה דעתך על מגאן ועליי?
אני חושבת שהיא בטח אהבת חייך.
מה? - מה?
האמנית האהובה על מג הייתה לנה דל ריי,
והיו לי כרטיסים לשורה הראשונה ב"רד רוקס",
והזמנתי אותה לבוא לראות את ההופעה.
ואז הם הטיסו אותי לקולורדו.
הרגשתי שאני חיה ב"יומני הנסיכה".
חשבתי, "אני על מטוס!"
סקווש, אתה עומד להכיר את החברה שלי, מגאן פולי.
אתה מתרגש?
והתעוררנו בבוקר ההופעה
וחשבתי, "בואי נבדוק בגוגל כמה זמן לוקח להגיע למקום, באיזו שעה זה מתחיל,"
וראינו ש... זה היה ב-13 במאי.
והבנתי, "ההופעה הייתה ב-12 במאי."
אז פספסנו את ההופעה.
זייפתי בכי על ההופעה,
כי רק רציתי את תשומת ליבם. הייתי כזה...
הם אמרו, "טוב, אולי תבואי הנה ותיתני לי לראות את הגוף העירום שלך?"
ו... זו הייתה הפעם הראשונה שהגשתי את הגוף שלי כמו מתנה,
ולא כמו משהו שניסיתי להסתיר.
ו...
הם נישקו לי את הבטן, שהייתה החלק של הגוף שלי
שאמרו לי להרגיש חוסר ביטחון לגביו מאז הילדות.
והם רק אמרו שוב ושוב, "סקסי, סקסי, סקסי!"
ו... זה הרגיש כאילו
מישהו נישק פצע וריפא אותו.
אני לא אומר.ת שלום.
אתם רוצים שפשוט אעזוב? - לא.
אתם רוצים שאתפטר מהעבודה? - כן.
בשביל שאעשה... מה?
תטפלי בי.
אז זה שינה לי משהו במחשבה, כשפתאום חשבתי,
אם אנדריאה יכול.ה לאהוב את הגוף שלי, האם אני יכולה לאהוב את הגוף שלי?
אז בקורונה הפסקתי לכתוב שירה והתחלתי לכתוב ספר זיכרונות.
וכולו עסק בגוף שלי.
ואז בת הזוג שלי חלתה בסרטן וחשבתי,
אני כותבת ספר זיכרונות על מידת המכנסיים המזוינת שלי?
כאילו, מה... מה?
היי, מותק, את חושבת שאני יפה?
לגמרי, באופן עמוק, אמיתי, בטירוף.
לגמרי, בטירוף!
באמת?
ואז השיער שלהם נשר מהכימותרפיה.
אמרתי משהו כמו, "את.ה מתגעגע.ת לזה שהיית אייקון שיער?"
או משהו כזה, ו...
הם אמרו, "אני רק רוצה שיהיה לי גוף. לא אכפת לי איך הוא נראה."
אני חושבת שזה היה השיא של כל ההיסטוריה שלי עם ענייני דימוי גוף
וזה היה מעין...
רגע שמכניס דברים להקשר.
חוסר המשמעות בלעשות משהו מלבד להעריך
ולהכיר תודה לגוף שלנו, במיוחד כשהוא בריא.
זה מכניס את העולם לפרספקטיבה, או את הפצעים לפרספקטיבה.
שלום, מפלצת קטנה.
אני כל כך אוהב.ת אותך.
אופסי, אסור לנשק אותי היום.
תצטרך לחכות ארבעה ימים כדי לנשק אותי.
גם אני צריכה לחכות.
גם מג צריכה לחכות.
היום זה היום שיש לי התקפי זעם מהתרופות בדרך כלל, או מחר?
קצת משניהם.
לפעמים מאוחר יותר, לפעמים הלילה.
אחרי טיפול כימותרפיה, אני נוטה למצבי רוח מהסטרואידים.
רוצים לדעת משהו מצחיק שאני עושה
כשיש לי התקף זעם, שאני אומר.ת למג?
"לכל הפחות." - "לכל הפחות!"
זה מטריף אותי.
כשיש לי התקף זעם, אני...
אנדריאה אומר.ת, "לכל הפחות, תביאי לי כוס מים."
אני חושבת, "אתם עושים צחוק?"
"את יכולה לכל הפחות להביא לי שייק?"
והיא עשתה 7,000 דברים באותו יום.
ואני כזה, "לכל הפחות..."
ואז אני... אני חושב.ת שבשלב הזה אני מנסה לא להגיד את זה,
אבל לא ברור לי למה אני אומר.ת את זה. "לכל הפחות."
זה ביטוי שאני מרגישה שמוציא אותי מדעתי!
למען האמת, אכתוב שיר אהבה חדשה לכבודך
שייקרא "לכל הפחות."
ככל שהמראה שלי בתספורת הזו לא מוצא חן בעיניי,
שיער ארוך כל כך מעצבן אותי
שהחלטתי שמעכשיו יהיה לי רק שיער קצר.
וחוץ מזה, אני חושב.ת שזה גורם לי להיראות קשוח.ה.
ולדעתי...
חשוב שהחוץ יתאים לפנים.
איך החוץ שלי צריך להיראות כדי להתאים לפנים שלי?
מתוק.
מבריק.
יפה.
לכל הפחות.
לכל הפחות!
אז מה שאני אעשה עכשיו זה לפתוח את תוצאות בדיקות הדם שלי
ולראות מה מצב הסרטן שלי.
אז לאנדריאה יש סרטן שאפשר למדוד בבדיקת דם.
הוא נקרא סי-איי-125, אנטיגן סרטן 125,
והוא משמש למדידת סרטן השחלות בגוף.
אז כל שלושה שבועות בשלוש השנים האחרונות,
אני מסתכל.ת ורואה, האם הסרטן מתפשט?
אז אני מחכה לראות אם אני...
גוסס.ת.
אני מרגישה שאנחנו חיות את חיינו במחזורים של שלושה שבועות, כמעט.
ואז אני חושבת, ככל שאת מתקרבת,
אולי שבוע לפני בדיקת הדם,
את מרגישה שוב את התחושה המפחידה,
וזה פשוט מעגל.
- בעל -
בפעם האחרונה שבדקתי, הסי-איי-125 שלי היה 16.
קשה לדעת מה להרגיש...
במיוחד אם זה מספר כמו...
אני לא יודע.ת, 20 ומעלה.
קשה לדעת מה להבין מזה.
אני מרגישה שאם זה יהיה 16 ומטה, די נשמח.
אני לא רוצים לדבר על הקבלה בין מספרים לרגשות.
בסדר.
בסדר, מותק, אל תסתכלי.
מותק, איך מתחברים?
הנה.
זה גבוה.
כמה? - זה 21.
איך את.ה מרגיש.ה ביחס לזה?
זה כנראה אומר שהסרטן גדל בחלקים אחרים של הגוף שלי.
ואני מניח.ה שזה אומר שהטיפול הפסיק לעבוד.
וש...
אלא אם יקרה נס,
סביר להניח שאמות בקרוב.
אכפת לך לשלוח הודעות לחברים שלי?
יש בי תמיד חלק שלא ממש יכול להירגע
עד שהחברים שלי יודעים.
ואני חושב.ת שזה הכי קשה לאימא שלי,
כי היא איבדה את אחותה לסרטן השחלות
ואימא שלה נפטרה מלב שבור מיד אחר כך.
אז זה הכי רגיש מבחינתי לספר לה.
אני לא יודע.ת בדיוק מה זה אומר.
אבל אני יודע.ת מה הדיאגנוזה,
אז אני יודע.ת שהטיפול יפסיק לעבוד,
עכשיו או בקרוב.
ו...
כשאני משלימ.ה עם זה,
שוטפת אותי תחושה מתוקה.
כי כשאני לא מקבל.ת את זה, זה המקום היחיד שאני נמצא.ת בו,
השהייה עם המספר הזה.
אבל כשאני משלימ.ה עם זה, "בסדר, זה מה שקורה",
אז אני זוכה להיות עם החיים.
לכולנו יהיה הרגע הזה.
לכל מי שכאן.
לכולנו יהיה אותו.
אני תמיד אומרת לאנדריאה, "לא יכולתי לעשות שום דבר מזה בלעדיכם."
תודה לאל שאתם כאן ועושים את זה איתי, לא יכולתי לעשות את זה בלעדיכם.
זה כל כך נכון.
לא יכולתי לעשות שום דבר מזה בלעדייך.
"כתבתי רשימה חדשה של משאלות להגשמה לפני מותי.
"זו לא רשימה של הרפתקאות פרועות."
- הדברים הקטנים -
"היא לא דורשת קפיצות בנג'י, חליפת כנפיים או כדורים פורחים.
"לא חתימות בדרכון
"ולא שחייה עם דולפינים.
"ככל שהדברים הללו מרתקים,
"אף אחד מהם לא מדליק אותי כמו
"מה שרובנו למדנו לראות בו דברים קטנים.
"אלה החלומות הכי גדולים, הכי קטנים שלי.
"לשבת עם הצוצלת שבוכה על אהוב שאיבדה.
"לתקן בגדים של חברה
"עם האצבעון של סבתא.
"לקשט את הפסנתר שלי
"בשירי אהבה."
מותק, את יכולה להביא את ארגז הכלים שלך? נצטרך אותו.
מה עם המקדחה שלי? - ייתכן שנצטרך את המקדחה שלך.
יש כאן ארבעה סנאים והם רבים כשאני מוציא.ה אגוזים.
אז בניתי את הבתים האלה.
"לצפות בסנאית שבונה מחדש את הקן שלה בעץ האורן היחיד ששרד את הסערה."
הו, כן! - כן, כן, כן!
"לתקן את תיבת הדואר שמפלסת השלג הפילה."
יצאתי החוצה ותיבת הדואר נעלמה לגמרי.
עם כל הדואר שלנו בתוכה.
חיפשת את תיבת הדואר?
למה, ראית אותה?
"לתקן את תיבת הדואר שרוח סערה מוטטה."
זה נראה מוזר שזה מגיע עם עלון לילדים.
זה לילדים?
לא, זו תיבת דואר אמיתית. - אבל תראי את זה.
אמרתי שזה "פישר-פרייס"!
זה באמת "פישר-פרייס"?
"לתקן את תיבת הדואר שדוב הפיל
"מאה פעם, שוב ושוב."
לגיבי היה רעיון יפהפה מבחינה אסתטית!
"להגיד לילה טוב לאימי בכל לילות השנה."
טוב, אימא, חלומות מתוקים. ביי. - אוהבת אותך.
"להחזיק את דלת בית החולים לזרה
"דקות אחרי שקיבלתי חדשות רעות."
תודה רבה על הכול.
"להודות לאחות יותר מדי פעמים."
תודה רבה.
יש חרק.
אני צריכ.ה לשחרר את החרק הזה, חבר'ה.
"להרגיש עכבישה שטווה את קוריה בסבך חיי
"בעת שאני נושא.ת אותה החוצה בזהירות.
"לישון על מיטת אפיריון תחת כיפת השמיים
"ולהמציא קבוצות כוכבים חדשות."
הכוכב הכפול,
מרי קייט ואשלי אולסן.
אין לי מושג מי הן.
"לשנן את הדרך שבה אור הירח בוקע דרך הצוהר
"ונוגע בפניה של מג."
אני כנראה צריכ.ה לשאול אותך אם את מרשה לי
להעיר אותך אם אהיה עצוב.ה.
אני תמיד מרשה לך.
"להרגיש את זרועותיה החמות של מגאן
"כרוכות סביבי על גבי האופנוע הזוגי שלנו."
כמעט הגענו, אידג'! כמעט הגענו. קטן עליך. אתה אמיץ.
"לרקוד תוך כדי אבל.
"להרגיש את האוקיינוס בבריכה שבחצר."
"לאהוב בזמן שכואב.
"לשכוח את הטלפון שלי.
"לזכור הכול."
לפני הסרטן הייתי בדיכאון קשה.
כשאבחנו אותי, הרגשתי שמשהו השתנה משמעותית.
הרגשתי כמעט שאני עשוי.ה מהכרת תודה ומאהבה.
שמחתי מכך שיש לי חיים שקטים יותר.
כלבלב, כלבלב!
לפני האבחנה, תמיד נסעתי ברחבי העולם.
בקושי הייתי בבית.
הופעתי הופעה אחרי הופעה אחרי הופעה.
ובשלוש השנים האחרונות, מאז שאובחנתי עם סרטן,
אני כבר לא עושה את זה.
היי, חמודים, גיליתי לאחרונה שהסרטן שלי חזר
ואצטרך לבטל את סיבוב הופעות הסתו שלי.
לכל מי שקנה כרטיס...
אני אוהב.ת אתכם. תודה רבה.
אני... אעדכן אתכם לגבי המסע הזה, בסדר?
אז לא הופעתי שנים.
המערכת החיסונית שלי ממש חלשה,
ומג ואני בסגר מוחלט.
זה מרגיש כמו סיכון אמיתי.
אבל בכנות, אני ממש מתגעגע.ת להופעות.
את.ה רוצה להופיע עוד הופעה חיה?
זה ישבור את ליבי, אני חושב.ת, למות בלי עוד הופעה חיה.
ממש אשמח להופיע.
אבל מעולם לא היה לי כזה חוסר ודאות לגבי מצבי הבריאותי.
אז... אני לא יודע.ת.
אלכסה, תדליקי את האור בחדר השינה.
בסדר.
מה היה החלק הכי טוב ביום שלך?
את יודעת, היה לי רגע שבו...
ריאן שאל אם אני רוצה להופיע.
ואני...
כל כך רוצה.
אני ממש, ממש רוצה.
התלהבתי מהמחשבה על זה.
מה איתך?
יש כמה רגעים לבחור מתוכם.
בסדר.
אבל אני אוהבת את זה.
את זה?
זה לא היה הוגן. זה היה גם שלי לו ידעתי.
לו ידעת מה? - שזו אפשרות.
בתי? היי! - היי!
את מתרגשת לנסוע למזבלה?
כן.
אני כל כך מתרגש.ת לנסוע למזבלה!
רק שתדעי, הבנתי אתמול בלילה
שאם את לוחשת, הם שומעים אותך.
הו. - הם שומעים אותי ברגע זה.
אז אף פעם אל תלחשי לי שאת לא אוהבת אותם.
בסדר.
הם יודעים שאנחנו מכירות? או שהם חושבים שאני נהגת "אובר" של המזבלה?
הם יודעים שאת האקסית שלי מפעם, מזמן,
והם יודעים שאת אחת החברות הכי טובות שלי.
טוב, הדבר הראשון שאתם צריכים לדעת...
אלוהים אדירים, היא תמיד אומרת את זה! תמיד.
זה שאני מפורסמת בכך שנפרדתי מאנדריאה.
כן.
כמה אנשים יכולים להגיד, "נפרדתי מאנדריאה גיבסון?"
הרבה!
הרבה אנשים יכולים להגיד את זה! את אמיתית? - אני הייתי הראשונה.
אני התחלתי את קריירת השירה.
למה נפרדת מהם?
מסתבר שאנחנו אותו בנאדם בערך.
שנינו בנים ועוד לא הבנו מגדר, כן?
אני חושב.ת שכן.
ריאן, לא ששני בנים לא יכולים לצאת.
נכון. זה פשוט יותר מדי...
זה לא היה הקטע שלנו. - זה לא היה הקטע שלנו.
כשרק יצאתי מהארון, היה קשה מאוד להורים שלי
להבין קוויריות,
ולחשוב שיוכלו להיות לי חיים מאושרים כאדם קווירי.
ממש פחדתי לפגוש את ההורים של בתי,
כי ידעתי שהם קתולים מאוד.
ואז נכנסתי לבית שלהם
והם היו מלאי אהבה.
אבא שלי בתי נפטר לא מזמן מסרטן.
הוא אובחן עם סרטן וכעבור חמישה ימים הוא הלך.
ואני זוכרת שהתקשרתי לאנדריאה ואמרתי, "אני לא יכולה להישאר בחדר."
כי זה היה כאילו... זה לא היה עצב.
זו הייתה אי נוחות מול מה שעמד לקרות.
ואנדריאה אמר.ה, "פשוט תפתחי את ליבך לאהבה.
"כל מה שאת מרגישה עכשיו, תקראי לו 'אהבה',
"בין אם זה פחד או עצבות.
"כל מה שאת מרגישה, תקראי לו 'אהבה.'"
אני מרגישה שזה שינה את החוויה שלי בנוגע לכך שאאבד אותו.
- אשפה -
מישהו פשוט זרק את הכיסא הזה? זה כיסא טוב.
הלבן? - כן.
יש שורה באחד השירים של אנדריאה
שאומרת שכל כך הרבה קווירים מיודדים עם האקסים שלהם,
כי הם איבדו כל כך הרבה בני משפחה,
שכשהם מוצאים אנשים שהם רואים בהם בני משפחה,
הם יעשו הכול לא לאבד אותם.
תוכלי להביא לי אותו, בתי?
יש שניים כאלה.
רוב החברות הכי טובות שלי הן בנות הזוג לשעבר שלי.
כמו בתי.
לבתי יש בן עכשיו
שקורא לאנדריאה "דוד-דה".
זה כמו "דוד" ו"דודה" ביחד.
והבית הזה שאנחנו גרים.ות בו,
אנדריאה קנו אותו עם אמילי, שהייתה האקסית שלהם לפני 25 שנים.
ואז כשעברתי לחיות איתם, גרתי עם אנדריאה ואמילי.
ואז הת'ר, שהם יצאו איתה במשך שמונה שנים לפני כן.
רוב שירי שברון הלב שלי הם על הת'ר.
עכשיו שכרתי את שירותיה כמנהלת שלי. היא אחת החברות הכי טובות שלי.
אז כן, הרבה אקסיות.
וגם אני מרגישה שהן בנות משפחה שלי.
טוב, בון, בואי נדבר עסקים.
אז התחלנו לדבר על האפשרות להעלות עוד הופעה חיה.
אני רואה את זה כמשהו שונה ממה שעשית בעבר.
אני מדמיינת שאנשים יטוסו במיוחד אליה.
אני מדמיינת את זה כאירוע בשביל אנשים.
במובנים רבים יש סיכוי שזו תהיה ההופעה האחרונה שלי.
אז זה יהיה אמוציונלי מאוד,
כי כל החברים שלי יוכלו לבוא
ולהחזיק את הלב שלי במהלך ההופעה.
כן. - אבל אני בלחץ נוראי.
אני לא רוצה להמשיך לבטל עוד הופעות.
היה לי קשה מאוד לעשות את זה, להיאלץ לבטל סיבוב הופעות שלם.
אז נראה. - כן.
כרגע אנדריאה עוזר.ת לי לערוך את ספר הזיכרונות שלי.
אנחנו עורכים.ות זו את זו באופן שונה מאוד.
כן, לי לוקח כל כך הרבה זמן לכתוב.
אז לראות את מג כותבת, היא כותבת דברים מבריקים,
יפים...
בזמן כל כך קצר.
זה העניין, מג. את מכירה כל כך הרבה מילים.
אבל יום אחד נגלה שכל המילים שמג אומרת שהן מילים
הן לא באמת מילים. - בסדר.
בואו נצביע. מה יותר מוזר,
זה שאני מכירה מילים, כמשוררת וככותבת,
או זה שאנדריאה, המשורר.ת הרשמי.ת, מכירה... חמש?
את יודעת כמה טוב.ה צריך להיות
כדי לכתוב כל כך הרבה שירים כמו שכתבתי בעזרת חמש מילים?
סליחה!
אבל לך יש הרבה יותר כלים.
זה כאילו בניתי בית עם מברג.
בסדר. אז... - על מה הפרק הזה?
רק כדי להכין אותי.
ההכנות לניתוח. - בסדר.
"תשומת ליבי הייתה מהופנטת למראה הבטן של אנדריאה.
"החלק האמצעי, שהיה קודם חד וזוויתי,
"התרחב כל כך בשבועות האחרונים,
"והיה נפוח עכשיו באופן שנתן לכול תחושה אמיתית יותר,
"דחופה יותר.
"כמוני, הייתה להם בטן עגולה.
"אני מתעבת את הבטן שלי כל חיי, אבל מעולם לא פחדתי
"שמשהו זדוני יצמח בשקט מתחת לפני השטח."
אני חושב.ת שיש שם כל כך הרבה יופי, מותק.
אני אוהב.ת את הכתיבה. היא נפלאה לדעתי.
אבל משהו חסר לי.
אנחנו שומעים, "אני לא רוצה לאבד את אנדריאה,"
את יודעת, בתקווה,
אבל אני לא יודע.ת מה את מרגישה.
את.ה יכול.ה להגיד לי עוד, אני מסכימה עם מה שאת.ה אומר.ת,
אני פשוט מרגישה לפעמים שאני חושבת שאני עושה את זה, ואני לא.
בשבילי, זה כאילו דברים נכנסו לפרספקטיבה,
וזה מה שניסיתי...
את צריכה להיות מסוגלת להביע בבהירות
למה את, כבת הזוג שלי,
האדם שהכי קרוב אליי...
את האדם שלא נשבר. למה את לא מתפרקת?
שזה ממש בסדר שאת לא. אבל את צריכה לכלול את זה.
את הדמות הראשית, לא אני.
אני אכניס יותר התייחסות להתמכרות שלי לאוכל
כשנהיה בכימו. - בסדר.
אז אולי יראו את זה שם. - אז תמשיכי לכתוב ותראי לי.
"הטיפול בסרטן הוא תמנוני. הטלפון שלי..."
מה זה, לעזאזל? - כמו מה זה נשמע?
"תמנוני"? - כן.
אין לי שום מושג מה זה אומר, מג.
זה מוגזם, אני מצטער.ת.
"תמנוני" זה דמוי תמנון.
אבל חשבתי על זה כמרובה זרועות.
שמונה זרועות.
אכתוב לעצמי להגיד משהו על זרועות אחריות,
רק כדי לעזור לפלבאים. האם המילה אומרת מה שאני חושבת שהיא אומרת?
הפלבאים הם גזע של חייזרים שחיו באטלנטיס.
אין מצב!
זה נכון! זה לגמרי נכון!
לא, אלה בני העם הפשוט ברומא העתיקה.
"אדם פשוט או וולגרי."
טוב, תמשיכי. - בסדר.
"בבית המרקחת, הצגתי כרטיס מריחואנה רפואית
"עם המילה 'מטפלת' ליד שמי.
"הזהות החדשה שלי, חתומה ומאושרת על ידי המדינה."
לפני שלוש שנים חווינו אתגר קשה בזוגיות.
וכשגילינו שזה סרטן, הם ניסו להיפרד ממני.
הם אמרו, "אני לא רוצה לעשות את זה איתך."
ואמרתי, "אני לא הולכת לשום מקום."
זה הרגיש כאילו למחרת היחסים בינינו החלימו לגמרי.
- תינשא.י לי -
ואנחנו יחד עכשיו כבר תשע שנים.
אני לא יודע.ת אם הבנתם את זה כבר,
אבל מג היא אנומליה.
היא חיה את רוב חייה בלי שום דאגות.
זו תכונה מולדת אצלי.
בכל פעם שדאגתי בקשר למשהו,
יש לי המון הוכחות שזה היה בזבוז זמן מוחלט.
אז ברגעים הנדירים שדאגתי,
חשבתי, "למה עשיתי את זה?"
ההסתכלות שלי על הכול היא שיש המון אפשרויות שונות
לדברים שיכולים לקרות.
העובדה שאנדריאה יכול.ה למות היא פלח אפשרות אחד.
עוד פלח אפשרות הוא שתימצא תרופה נוספת והיא...
תשפיע עוד שנה, ואז עוד אחת, ושהם עלולים למות בעוד חמש שנים.
עוד אפשרות היא שהתרופות האלה ישפיעו,
ושתימצא תרופה לסרטן בזמן הזה,
או תרופה לסרטן הזה, ושהם יחיו זמן רב.
אני פשוט לא יודעת.
אני לא רוצה להעמיד פנים שאני יודעת מה יקרה.
אני מרגישה שאם זה יגיע לידי כך שאצטרך להתאבל על משהו גדול,
אני אתאבל על משהו גדול ובאופן מלא.
אבל זה לא הגיוני להתאבל לפני שזה קורה.
אולי בגלל זה, כשכואב לאנדריאה,
אני מרגישה שזה נעשה כבד יותר, רק מפני שזה מרגיש כאילו,
"בסדר, כואב לכם עכשיו, אתם לא יכולים ללכת עכשיו,
"וזה קשה ברגע זה."
אני לא יודעת מה אנשים חושבים עליי,
אם הם חושבים שאני בהכחשה, אם הם חושבים שיש לי חוסן.
היא קצת בהכחשה, שזה בסדר מצידי.
האם זה כוח או הדחקה?
אז זה כל הזמן הטריד אותי ליד מג,
רק לדמיין כמה זה מעיק על מג.
והושבתי אותה לשיחה ואמרתי לה שאני ממש פוחד.ת
שהאושר שלה מעכשיו ואילך
יהיה בזמנים שהיא לא תהיה איתי.
אני חושבת שיש פחד מלהרגיש אשמה על כך שאת מטפלת בעצמך.
אפילו הכתיבה, קשה לפעמים לפנות את הזמן לעצמי,
כי אני חושבת, טוב, זה זמן לבד,
כשהאדם שאני אוהבת נמצא מעבר לדלת.
אבל גם, כאילו...
זה גם משהו שאני רוצה לעשות עם החיים שלי.
אני מניחה שיש בי חלק שקרוע לפעמים לגבי איפה להיות.
מסובך מאוד למצוא לזה תשובה. כאילו, אם מישהו היה אומר,
"המוות של אנדריאה יקרה בעוד חודש..."
חס וחלילה. אבל אם מישהו היה אומר את זה,
אני לא מבזבזת את החודש הזה בכתיבת הספר הקטן שלי.
אני שם, כול כולי נוכחת.
זה ריקוד ואיזון שאני עובדת עליו.
ואני מרגישה לפעמים שאני...
צעירה מדי בשביל לעבוד על זה.
אני לא חושבת שזה נפוץ כל כך להיות בת 35...
ולהחזיק את כל זה.
כן.
היי. - היי, ד"ר אלדרידג'.
מה שלומך? - אני בסדר. קצת כואב לי.
אז בואי נציג את זה.
אז רק כדי להתמצא, זה השולחן ששכבנו עליו.
אז אלה עצמות האגן, ואז יש את הכתם הזה
שנראה יותר כמו בלוטת לימפה.
על פני השטח, זה שריר כאן.
כן.
זה עשוי להיות קשור לחלק מהכאב העמוק יותר.
אם אתן לך רשות להצביע על הגוף שלי
במקום שכואב לי, זה בסדר מצידך?
כן, אני מצפה שזה אמור להיות כאן למעלה.
כן, זה... כן. - זה שם?
אז אני חושבת, בזמן שנחשוב על הצעד הבא,
עדיין אפשר לקחת אלהיר,
ולהוסיף אווסטין.
עדיין יש סיכוי קטן עם אווסטין
שיופיעו הסיבוכים שדיברנו עליהם,
כמו פציעה במעיים.
או הסיכון לשינוי קול שדיברנו עליו.
ואני יודעת שאלה היו סיכונים שקשה לנו לקבל.
נכון? כי אני יודעת שחשוב לך לשמור על הקול שלך.
ואם את.ה מרגיש.ה שאלה סיכונים בלתי נסבלים,
אז לא חייבים. וזה בסדר. - בסדר.
עדיין יש לנו דברים אחרים בארגז הכלים כדי להילחם בזה. זה לא...
תפילות? שירים?
בטח. וגם כימותרפיה. - כן?
וגם רפואה מערבית!
אבל יש לנו כמה ניסויים קליניים של דברים שיש להם...
סיכוי לקנות לנו הרבה מאוד חודשים. - כן.
אז לא נגמרו לנו האפשרויות. - בסדר. מעולה.
תודה רבה. - כמובן.
"שיקנו לי כמה חודשים", היה קשה לשמוע.
- אנדריאה -
הסיבה שאני בוכה היא ש...
זה דבר מוזר מאוד להגיד, אבל...
אם אמות, מג ממש תצטרך שאתמוך בה...
להתמודד עם הרגשות.
אני לא סובל.ת את המחשבה שלא אהיה שם בשבילה
כשהיא עוברת את זה.
גם אמרתי לה את זה לפני כמה ערבים.
אמרתי, "אם אמות, אני לא סובל.ת את המחשבה שלא אוכל להגיד...
"'מג, לא תאמיני!
"'לא תאמיני מה קורה!'"
התחלתי לקחת אווסטין.
הכימותרפיה שאני עושה נוספת על זו שעשיתי קודם.
ותופעת הלוואי המפחידה של זה היא שאפשר לאבד את הקול.
אבל הרגשתי שכזה, "בסדר.
"תפסיק.י לעשות את השליחות שלך או שתמות.י."
והתעוררתי ביום שאחרי האינפוזיה הראשונה
ולא יכולתי לדבר בכלל.
הגרון שלי התנפח כל כך שהרגשתי שאני לא יכול.ה לנשום.
נלחצתי, כי ניסיתי לקרוא למג ולא יכולתי.
ו...
להיות...
בסבל פיזי
בלי יכולת לקרוא לעזרה, זה היה מפחיד.
פחדתי.
מכל התסמינים שיכולתי לקבל, וזה נדיר!
וקיבלתי את זה.
בשבילי זה מרגיש כמו משהו תנ"כי, אלגורי.
חשבתי, "מה זה?"
זה מעין סחר חליפין, כאילו, טוב, קח.י את התרופה
שמשאירה אותך בחיים,
אבל תאבד.י את הקול שלך,
את הכישרון שלך, את התקשורת שלך, את השליחות שלך.
זה מרגיש לא הוגן.
ואני מרגישה שאני רוצה יותר מכל אחד בעולם
שאנדריאה יישארו בחיים. לא שזה תלוי בי,
אבל הייתי מקבלת את הבחירה לא להמשיך עם התרופה הזו
אם הם היו מאבדים את קולם.
אז אני צריכ.ה להשלים עם האפשרות שלא אדבר.
ברמה כזו שלא אוכל להקריא שיר שלם.
נצטרך לבטל את כל אירועי הדיבור שלי, את כל אירועי המשורר.ת הרשמי.ת.
אני משורר.ת ספוקן-וורד.
אני לא יכול.ה לעשות את זה כרגע.
ואין סיכוי, ממש אין סיכוי, שאוכל להופיע.
גיב! - כן, מותק?
אתם יכולים לעלות לכאן? - הכול בסדר?
כן. - בסדר.
מצאתי משהו שאני צריכה שתראו.
בסדר.
אוי, אלוהים! זה מדהים!
- אליפות מדינת מיין 1993 -
לשדים הכחולים, רכזת, מספר 32, אנדריאה...
תראו, אלה אתם!
תראי אותי! אני כל כך צעיר.ה. - ... גיבסון תופסת.
בואו נראה. קדימה, גיבי! - גיבסון עם הכדור...
מה!
ואו.
והכול נגמר.
קאלאס זכו באליפות התלמידות הארצית בבית סי.
- אנדריאה גיבסון - 32 -
20 נקודות. זה ערב גדול בשבילך וטורניר מעולה.
האם כדור הזהב יתאים במקרה הזה? - ברור.
הם איבקו אותו כל השבוע.
אז קאלאס היא עיירת כדורסל.
וזו הייתה גם עיירה שלא ראיתי בה אף פעם קוויר שיצא מהארון.
אנשים דיברו על קוויריות, אבל לא ב...
לא באופן חיובי.
התעמרו בי כילד.ה.
אנשים העירו על המגדר שלי כל הזמן,
כי הרבה פעמים נראיתי כמו בן.
הרגשתי שאני בן כשהייתי צעיר.ה.
כלומר... זה מגוחך!
אבל נהגתי להכניס דרדסים לתחתונים, כי ככה מילאתי אותם, אני זוכר.ת...
לדרדסבא היה שיער פרוע,
והוא היה בצורה הנכונה!
"זה לא שלא חיבבתי בנים."
- חייך -
"את.ה מחבב.ת רק את הבנים שאת רוצה להיות:
"דייוויד בעל הלסת המסותתת.
"כריס, גיבור הכדורסל שיש לו טיק.
"הוא ממצמץ 15 פעמים כשהוא זורק לסל.
"את.ה מעביר.ה שעות במצמוץ מול הראי,
"מקווה שתוכלי להיות כוכב.ת כמוהו.
"מרי לווין קוראת לך לסבית,
"ואין לך את השפה לומר לה שהיא טועה וצודקת.
"את.ה רק באה אליה הביתה ומבטיח.ה לצבוע באדום את ציפורניה
"עם מה שישפריץ לה מהפנים אם היא תגיד את זה שוב.
"את.ה רק רוצה להסתפר קצר
"ולירוק כל מה שאת לא רוצה בפה,
"אפילו את שמך,
"כשאת.ה מסתתר.ת מתחת לשמלה כדי לחמוק מהאמת.
"את.ה רוצה חיים קשים שהם חייך.
"חייך בחדר ההלבשה
"שלא מפסיק לדרוש שתכבשי את מבטך ברצפה,
"חייך בנשף הסיום כשתרוצ.י הביתה בסופת שלגים,
"משליכ.ה את נעלי העקב האחרונות שלך לתלולית שלג,
"כשאת.ה מבינ.ה שאת.ה הבן היחיד
"שאי פעם רצית לקרוע למענו את שמלתך."
בקולג' עדיין הייתי בארון.
התאהבתי באחת החברות הכי קרובות שלי מהתיכון, מנדי.
היא יצאה מהארון והיא העירה גם אותי.
ואז סיפרתי לה שאני מאוהב.ת בה.
והרגשתי שגיליתי את המפתח ליקום.
אבל הייתי מבועת.ת. הייתי מפוחד.ת כל כך.
"מנדי..."
- אהבה ראשונה -
"רק את יכולה לדמיין כמה זמן השקעתי
"בבחירת הבגדים
"בערב שבו לקחחת אותי לבר הקווירי הראשון שלי
"בפורטלנד, מיין,
"העיר הכי גדולה שהייתי בה אי פעם.
"התרגשתי כל כך ופחדתי כל כך
"שיראו אותנו או שיהרגו אותנו
"בדרכנו פנימה.
"ישבנו בחניה יותר משעה
"עד ששיניתי את דעתי והסעת אותי הביתה,
"כשהמסקרה זורמת במורד חולצת הבנים החדשה שלי."
כל כך התביישתי,
אבל הפכתי דברים שעדיין התקשיתי איתם
לשירה.
לדוגמה, המגדר שלי. כשרק התחלתי לכתוב על זה,
נלחצתי מאוד לעלות על הבמה.
אבל ברגע שהקראתי את השיר בפעם הראשונה,
זה היה כאילו הבושה נשרה ממני.
שירת ספוקן-וורד הצילה אותי.
"לבחור את חייך..."
- חייך -
"... ואיך הם הפכו אותך למישהו.י שעכשיו קל לו.ה
"להסביר את המגדר שלך באמירה שאת.ה הכי מאושר.ת בדרכים,
"כשאת.ה לא פה או שם אלא בין לבין,
"הקו הצהוב חוצה הכול
"כמו קרן שמש מחורבנת.
"יגידו לך שוב ושוב שאת.ה פשע של הטבע.
"ובבחינת כל האפשרויות שלך תבחר.י באשמה.
"תבחר.י להעביר את כל חייך
"בגילוי של סודות שאינך חייב.ת לאיש, לכולם
"עד שאין אדם שיוכל להעליב אותך
"בכך שיכנו אותך כפי שאת.ה:
"את.ה כוכב קדוש, מנצנץ
"את.ה קרן אור מהירה,
"נופל.ת שוב ושוב
"לחייך הקשים,
"חייך המושלמים,
"חייך המתוקים והיפים."
בשנה שגילו לי סרטן
התיכון בקאלאס יצר איתי קשר,
והם ביקשו ממני לשאת נאום בטקס חלוקת התעודות
של בוגרי התיכון...
בטקס סיום התיכון.
כל חיי,
שום דבר לא היה משמעותי יותר בשבילי בקריירה שלי
מאשר ההזמנה לעשות את זה.
דיברתי על נעוריי כקווירית,
על הקושי שחוויתי כשהייתי בארון כתלמיד.ה בבית הספר הזה.
הרגשתי שמעגל כלשהו נסגר.
- תיכון קאלאס -
זה הרגיש כל כך מרפא
וזה הרגיש חשוב כל כך בשביל... בשביל האני הצעיר שלי.
הרגשתי את עצמי הצעיר.ה שומע.ת אותי
ופשוט מרגיש.ה כאילו,
זה... זה מה שנהייתי?
ומרגיש.ה אושר עצום.
לפני שגילו לי סרטן, אם מישהו קרא לי בכינוי הגוף הלא נכון,
הייתי זועמ.ת.
הרגשתי כל כך תגובתי.ת לתפיסות של אחרים לגבי המגדר שלי.
אבל אחרי שאובחנתי,
כמעט עברתי ממקום שבו הרגשתי כל כך הרבה מגדר
לתחושה של להיות חסרת מגדר.
אני כבר לא מזהה את עצמי לפי המגדר שלי.
זה כמעט כאילו הזהות שלך זולגת ממך.
פשוט מתקלפת.
אני מרגיש.ה מחובר.ת יותר לחלק של עצמי
שהוא נצחי.
כי אני לא יכול.ה לקחת איתי את המגדר שלי איתי לצד השני.
כבר אין לי שום תגובה לאנשים שטועים במגדר שלי.
אין לי... אני לא...
אני פשוט מרגיש.ה אני.
ואני עדיין יכול.ה לכעוס על ענייני מגדר,
אבל זה כשאני רואה מה החברים הא-בינאריים או הטראנסים שלי עוברים.
אז זה רגיש לדבר על זה,
כי לא הייתי רוצה אף פעם שמישהו ירגיש
כאילו שמשהו לא בסדר בו או בה
אם למישהו מכאיב כשפונים אליו או אליה בפנייה המגדרית הלא נכונה.
יש לי הרבה חמלה לזה. זה פשוט כבר לא מה שאני חווה.
בה בה בה. הים, הים, השיר, הניצחון, הניצחון, הרוח.
אני מנסה להשיג את הצליל של השיר,
אבל זה לא המילים.
את.ה משמיע.ה קולות כדי לחרוז?
כדי להרגיש איך השיר צריך להישמע.
ואז למצוא מילים שמתאימות לצליל.
היה לי קשה לאבד את קולי בגלל הטיפול החדש הזה.
אז זה היה כזה, טוב, אולי כדאי לשנות מסלול
ולהפסיק לעשות את זה.
אבל החלטתי לעשות עוד אינפוזיה,
גם אם אאבד את קולי לנצח.
ובאופן מטורף, ברגע שהשלמתי עם זה
וחשבתי, "טוב, לא יהיה לי קול..."
התעוררתי בבוקר למחרת ויכולתי לדבר.
זה היה מטורף!
אז מחר יש לי אינפוזיית כימותרפיה.
אני רק ממש מקווה שהטיפול הזה יעבוד,
כי אני עדיין רוצה את ההופעה.
ההופעה תהיה חגיגה של החיים.
ואני חושב.ת שזו תהיה ההופעה האחרונה שלי.
אבל אני מקווה שלא.
אז אני עושה כל מה שאני יכול.ה למען הבריאות שלי.
יש דבר כזה ששחקני כדורסל עושים,
שאם את מתאמנת, לא תרדי מהמגרש עד שתקלעי.
אז...
אני חושב.ת על התקופה הזו שעשויה להיות סוף חיי כמו על...
סיום בקליעה לסל.
אבל אני צריכ.ה לברר עד כמה הסרטן שלי גדל,
האם הוא יהפוך את ההופעה לבלתי אפשרית בשבילי.
הגב שלי כואב מהנהיגה כרגע.
העצם שלי שם למטה ממש כואבת.
שזו אחת השאלות שהם תמיד שואלים, כי זה עלול להיות סרטן.
אני מאוד נסערת.
למה, כי כאב לי?
פחדת.
פחדת?
את.ה פחדת.
זה בדיוק אותו חדר שבו אמרו לנו שזה לא ניתן לריפוי.
את ממש מלחיצה אותי כי...
את שונה כל כך היום.
את יכולה להרגיש כל מה שאת צריכה להרגיש,
אבל אני לא רגילה שאת ככה.
זה גורם לי לחשוב שאולי יש משהו שאני לא יודע.ת
שאת יודעת.
לא.
את יודעת משהו? - לא!
באופן אינטואיטיבי?
לא, ממש לא. אני לא יודעת שום דבר אינטואיטיבית.
אני חושבת שזה פשוט...
שזה נוחת עליי שלא יכולה להיות לך פשוט פציעת גב.
אני מרגיש.ה היום כאב שאני חושב.ת,
"זה מרגיש כמו כאב של סרטן שגדל."
לא הייתי יודע.ת שככה סרטן נראה בחיים של מישהו.
כל חודש את.ה מגלה
כזה, אני בחיים, אני גוסס.ת, אני בחיים, אני גוסס.ת,
אני בחיים, אני גוסס.ת.
זה מין... לוטו נוראי כל שלושה שבועות.
ו... אני חושבת שלפעמים אני אפילו לא מבינה
כמה כבד לסחוב את זה.
סיימנו. אפשר ללכת.
תודה רבה. - תודה רבה.
יש לי הרגשה של פיל שיושב לי על החזה.
אני בקושי מצליח.ה להכניס אוויר לריאות.
בסדר.
אני צריכ.ה לפתוח מייל.
אני מסתכל.ת כל הזמן על השעון ורואה שאימא הולכת למיטה ב-19:00.
אכפת לך אם אפתח את הדבר שלי כאן, את המספר שלי?
אולי לא תוך כדי נהיגה.
נגיע הביתה בעוד 22 דקות.
בסדר.
אני רק נכנס.ת לקרוא את המספר, מותק.
זה עשר.
באמת?
באמת, מותק?
- באמת?
באמת?
אוי, אלוהים.
אני צריכ.ה להתקשר לאימא שלי.
איך זה עשר? איך זה עשר?
איך?
אתקשר לכולם.
את בטוחה שקראתי את זה נכון? - כן!
את בטוחה? - כן.
היי.
אימא, בדיקת הדם שלי ירדה ממש...
מדד סי-איי-125 ירד ממש נמוך, לעשר,
וכל מדדי מערכת החיסון שלי הרבה יותר טובים.
אני כל כך שמח.ה. כל כך שמח.ה. - כן?
זה כל כך טוב! תהיתי לגבי זה.
ישבתי כאן ודאגתי כי לא שמעתי ממך.
מה הייתה הקריאה? לא שמעתי.
זה היה עשר, ובפעם האחרונה זה היה 21.
ואו! - זה מעולה.
טוב, חבר'ה. אני אוהב.ת אתכם.
אני אוהב אותך!
בדיוק קיבלנו את התוצאות של בדיקת הדם ומדד הסרטן של אנדריאה ממש ירד.
יש!
אני הולכת לשתות כוס יין ולחגוג.
תעשי את זה, גיי! אני אשתה מריחואנה רפואית.
יכול להיות שבעוד שלושה שבועות זה יעלה,
אבל שלושת השבועות האלה עכשיו,
יש לי את שלושת השבועות האלה.
וזה מרגיש כל כך הרבה לקבל שלושה שבועות.
אני כל כך שמח.ה.
פשוט ארשה לעצמי לשמוח.
אני יכול.ה להופיע.
זה כל כך... לא ייאמן.
- הברכה של גיבי -
היי. - היי, בון.
איך את.ה מרגיש.ה? - מרגיש.ה די טוב.
מתמודד.ת עם ההתרגשות שלי מההופעה.
אחד התאריכים שאנחנו בודקים הוא סוף מאי.
וכשאני מסתכלת על לו"ז הבריאות שלך,
אני רוצה לוודא שניתן לך מספיק מרחב בשביל זה.
אז זה בסדר מצידך שזה יהיה אחד התאריכים שנבדוק?
הדבר היחיד שאני תוהה לגביו זה
ככל שנדחה את זה, אני תוהה, "האם אחיה?
"האם הבריאות שלי תהיה טובה דיה?"
בסדר.
אבל היי, למה שלא נתמוך...
באפשרות שאהיה בחיים...
ואם לא אחיה, לא יהיה לי לא נעים לא להיות שם.
אני...
אהיה באיזה... - הולוגרמת גיבי!
אולם יפה יותר. - אתם תהיו בחיים.
אהיה באולם בעננים.
"קהילה יקרה, אני מוקיר.ה את השנים האלה.
"אני מוקיר.ה את הזמנים השקטים שלי, את זמני הכתיבה והבית,
"אבל אני אמן.ית ספוקן-וורד בליבי
"ואני כל כך מתגעגע.ת להופעות חיות.
"אז החדשות הבאות מרגשות אותי בטירוף.
"אופיע באולם פרמאונט בדנבר,
"אקריא שירים ואשתף בסיפורים על עצמי.
"תהיה גם הופעת אורחת מיוחדת.
"קוד המכירה המוקדמת הוא 'צמרמורת.'"
תפסיק, ריאן!
גיב! - מג, היא נשברה!
איך שברת אותה?
רק פתחתי אותה. לא עשיתי שום דבר רע.
אני לא מאמינ.ה.
אתה נראה ממש רציני כרגע.
נראה כאילו אתה עומד לדבר על סרטן או משהו. אוף!
את.ה יכול.ה לסכם את הדאגות?
כן, אני חושב.ת שהולך להיות לי גל חום.
בוא נראה אם אוכל לדבר יחד עם גל החום.
אז אחת הדאגות היא
שלא אוכל להקריא את השירים שלי אם יהיה לי גל חום.
אז הדבר שאני הכי פוחד.ת ממנו הוא
האופנים שבהם הטיפול שאני עובר.ת
ישפיעו על היכולת שלי להופיע על במה.
מג, הקול שלי נעלם.
יופי.
יופי. זה המוטו החדש שלנו.
תנסו להתעסק איתנו, חיים! יופי, קחו את הקול שלי.
חושבים שלא אוכל להופיע בלי קול? אתם טועים.
שלוש שנות כימותרפיה פגעו בראייה שלי
ובזיכרון שלי, אז לא ברור אם אוכל לזכור איזשהו שיר שלי,
מה שיכול להסתדר עם מוניטור,
אבל לא אוכל לראות את המוניטור.
אז הנה...
מה שאני צריכ.ה לעשות זה להתחיל לשנן שוב את השירים שלי.
"כילד.ה, חשבתי ש-100 היה המספר הכי גדול שיש.
"אימא שלי הדהימה אותי ביום שהיא אמרה 101.
"מאה ומה?
"בגיל 20 חשבתי שבסקס חייב להיות בחור
"ואת המילה 'זיון'.
"איך יכולתי לא לרצות לראות אותה בבהירות אם היא רוקדת על עמוד מעל טרקטור
"ומכסחת את הדשא שלנו בביקיני?"
- "שבעה עשר צעדים איטיים למיקרופון.
"היא לקחה נשימה לפני שהיא דיברה.
"ואני כל כך לא מוכנ.ה לקופידון, החרא העירום הקטן
"שיירה שום דבר חד בכיווני."
"כל כך לא מוכנ.ה להיות כל כך לא רציונלי.ת
"כפי שרק אהבה עושה אותי.
"מה אם את.ה עצמך אהבת חייך?
"אני חושב.ת, 'אוי, לא. אני מקווה שזה לא נכון.
"'כי אני לגמרי לא הסגנון שלי.'"
לא ייאמן שאת יודעת את זה. זה מטורף!
אני מנסה להחליט האם לשים...
כי כל כך הרבה אנשים מגיעים להופעות שלי ומתמודדים עם אובדנות ו...
אבל אני לא שם, אז אני מנסה לחשוב איך...
לדבר ולכתוב על זה בלי להגיד שאני שוקל.ת התאבדות כרגע.
זה כל כך מוזר שחייתי חלק גדול כל כך מחיי
עם ההרגשה שאני רוצה למות, ואז, לא עכשיו.
חתכתי ורידים בתחילת שנות ה-20.
הייתי כל כך מדוכא.ת.
והתעוררתי יום אחד והחלטתי להתאבד.
ורצתי למטבח
ולקחתי סכין מטבח חדה מאוד
ואני פשוט... חשבתי, אני לא יכול.ה להסתכל.
זה פשוט צריך להיגמר. ועשיתי ככה...
לכל הרוחות, קשה לדבר על זה.
כל כך דיממתי.
הייתי חצי סנטימטר מעורק.
פשוט הייתי מת.ה.
אבל עד אותו רגע,
אני לא יודע.ת אם חשבתי על התאבדות כאפשרות,
ואחרי זה, כמעט תמיד חשבתי על זה.
אבל כשאובחנתי עם סרטן,
אני זוכר.ת שמיד כשהתעוררתי מהניתוח,
התעוררתי בלי דיכאון.
התעוררתי...
פשוט במצב של הכרת תודה.
פתאום הרגשתי כאילו זה בסדר אם אמות.
אבל לעולם לא אעשה את זה לעצמי.
- אור טוב -
מדהים שאנחנו הולכות לאולם היום.
ממש לא ייאמן. - אולם גדול.
אני לא יודע.ת אפילו איך זה לעשות את זה.
- פרמאונט -
בסדר.
לכל הרוחות!
- אנדריאה גיבסון כל הכרטיסים אזלו -
תיהנו בהופעה. היי! מה שלומך?
ברוכים הבאים. תיהנו מההופעה.
- אורחת מיוחדת טיג נוטארו -
- אני אוהבת את אנדריאה -
היי, טיג.
אני מתרגשת. כלומר, כל העולם מחכה לערב הזה!
ככה זה מרגיש. אנשים מתרגשים בטירוף.
אני רוצה להציץ על הקהל. - אף אחד עוד לא בא.
אבל זו אשמתי. - טוב.
טוב. תנו לי רק ללכת להרגיש את זה.
תנו לי רק לראות אם אוכל לעלות במדרגות האלה בלי לעבור התקף חרדה.
יש שם אנשים.
תודה רבה לכם! קוראים לי טיג.
ו...
איך אנשום בכלל?
אני רוצה להיראות כאילו יש לי צבע בפנים,
כדי שאנשים לא ידאגו לי.
אני רוצה לצאת לשם כסמל לבריאות.
אוי אוי אוי.
אני לא מאמינ.ה שזה קורה.
מותק, נכון שאני אף פעם לא מפחד.ת מהרגשות שלי?
אני מפחד.ת מכמות הרגשות שלי כרגע.
יודע.ת מה?
כולם כאן בשביל לתמוך בך ולאהוב אותך.
אני הכי.
יבוא.
חמש דקות, בבקשה.
חמש דקות, בבקשה. ביי ביי! - בסדר, תודה.
תהממו אותם!
ברגע שמישהו אומר את זה, זה כל כך אינטנסיבי.
חמש דקות.
חמש דקות, אנדריאה.
"כל הקווים האלה על פניי
"מספרים את הסיפור על מי שאני
"כל כך הרבה סיפורים על איפה הייתי
"ואיך הגעתי למקום שבו אני כעת"
"אבל הסיפורים האלה חסרי משמעות
בסדר.
"לספר אותם, זו האמת"
"נועדתי לך"
"טיפסתי על פסגות הרים"
"חציתי את האוקיינוס בשחייה
"חציתי את כל הקווים ושברתי את כל הכללים
"אבל מותק, שברתי אותם בשבילך
"כי גם כשלא היה לי גרוש
"גרמת לי להרגיש כמו מיליון דולר, באמת
"נועדתי לך"
אני לא מאמינ.ה שאני פה.
תודה.
תודה רבה לכם שאתם פה.
כשעשיתי את הסבבים הראשונים של כימותרפיה,
אני... איבדתי כמעט את כל השיער בגוף.
שערות הרגליים הפמיניסטיות הגאות שלי צעדו אל הרצפה.
עשיתי את השעווה הברזילאית הראשונה שלי
בלי שום שעווה.
אבל הגבות שלי היו עדיין עבותות.
שני זחלים סבוכים שסירבו להתעופף כמו פרפר מהפנים שלי.
אימא שלי התקשרה בוקר אחד ואמרה,
"אנדריאה, לא תאמינ.י מה קרה.
"אבא שלך התעורר וכל הגבה הימנית שלו לא הייתה."
ובאמת עברו שלוש שנים, שלוש שנים, חברים,
והגבה של אבא שלי לא צמחה מחדש כל הזמן הזה.
ומה שאני יודע.ת זה שאבא שלי איבד גבה כדי ששלי תישאר.
ולא צריך להאמין בניסים כדי להאמין בזה.
צריך להאמין רק באהבה.
"לא הייתי כישרון טבעי בשום צורה.
"לא הייתי מהא.נשים שמתרשמים בקלות.
"הייתי קשה בתוך הקליפה.
"שנים שהגשם לא נגע בי.
"לקחתי את המקלט ברצינות.
"כמובן, יופי רדף אותי.
"הוא רודף כל אחד.
"אבל ברחתי מהר ממנו.
"התחבאתי בדאגה, בחרטה, בהבטחה לחיים שלאחר המוות
"או לסוף שבוע.
"ואז יום אחד,
"באולם עם קטיפה אדומה בניו אורלינס,
"צפיתי במאיה אנג'לו הולכת על הבמה.
"שבעה עשר צעדים איטיים אל המיקרופון.
"היא נשמה לפני שהיא דיברה.
"שמעתי את אלוהים נולד בנשימה ההיא.
"מעולם לא הרגשתי שום דבר כזה.
"חיפשתי באנציקלופדיה את שמה של התחושה כשחזרתי הביתה:
"'צמרמורת.'
"אחר כך חשבתי, 'אני יכול.ה לעשות את זה.'
"קרעתי את סלוטייפ הזהירות מחיי
"ונתתי לכול לגעת בהם.
"קייטלין קלארק בטלוויזיה
"בעונה השלישית שלה בהוקאייז,
"הטעיית קרוסאובר חדה כמו של דרורים
"שעפים דרך צבע כמו מברשת של מיכלאנג'לו:
"מאתיים עשרים ושתיים צמרמורות.
"אחותי הקטנה, פיכחת לראשונה אחרי 14 שנה,
"מתקשרת לספר שהיא הבחינה פתאום שצבע העיניים של אימא שלנו ירוק:
"חמש מאות וחמש צמרמורות.
"בשלב מסוים, הכול התחיל לעשות את זה:
"התנצלות כנה, שיר אהבה של אויב,
"הירח העולה מעל קו פרשת המים.
"ופתאום שום דבר בעולם לא גסס.
"הרגשת את זה פעם?
"שבריר שנייה שבו שום דבר בעולם לא גוסס?"
"שמונה מאות שמונים ושמונה צמרמורות.
"אני בבית, ארבעה חודשים אחרי תחילת הכימותרפיה,
"מסתכל.ת על כל הריסים שלי נופלים על לחיי
"ומבינ.ה שאלה 400 משאלות שלא יכולתי לבקש אחרת."
"אין דרך לברוח מהקסם עכשיו.
"היופי תפס אותי ולא שחרר.
"והעניין בשיא עולם הוא
"שאם מישהו ישבור אותו אחריי,
"והם ישברו אותו אחריי,
"כל כך אוהב את זה
"שבלי לנסות אפילו
"פשוט אשבור אותו שוב."
כן, גיבי!
"חברה שלי אמרה, 'מה אם את.ה עצמך אהבת חייך?'"
- בומרנג ולנטיין -
"חשבתי, 'אני ממש מקווה שזה לא נכון,
"'כי אני ממש לא הסגנון שלי.'"
"אז ב-12:31..."
- הוכחה חיה -
"... כשהוא החליט שלא, כשהוא החליט להציל את חייו,
"כך גם אני.
"כל ליבי, כל מוחי, הלכו הביתה עם הוכחה חיה."
השיר הבא מוקדש למג, ו...
איזו...
"כשאני קורא.ת לסרטן 'הסי הגדול'..."
- דג המלאך השומר -
"... היא היחידה שיודעת שאני מתכוונת לאוקיינוס הגדול
"שבו פגשנו את הטיטאניק שלנו ולא טבענו.
"והלב שלה היה הדלת
"שנפתחה לרווחה עד שתלשה את הצירים
"והשאירה אותי צפה,
"גם כשהתעוררתי מניתוח
"ושאלתי אותה מה מצאו.
"כל מי שחושב ששירה היא קלת ערך
"מעולם לא היה צריך שמישהו יגיד לו משהו קשה עד שאין מילים,
"בצורה יפה."
תודה לכולכם שבאתם להופעה.
אני לא יכול.ה לומר לכם כמה זה חשוב לי.
תודה רבה. אני מקווה שלכולכם היה ערב נהדר.
אני כל כך אוהב.ת את כולכם.
תודה, באמת ובכנות, מעומק ליבי.
תודה רבה.
תודה.
אלוהים אדירים!
אין לי שום מושג.
אלוהים אדירים.
את.ה בוכה מאהבה?
כן.
מותק, זה היה כל כך טוב. זה היה כל כך טוב.
זה היה מעולה.
היו לי כל כך הרבה רגשות, הרגשתי שאני עומד.ת...
הייתי בלון מלא ברגשות ועמדתי להתפוצץ.
הרגשתי פגיע.ה יותר משהרגשתי כל חיי.
מדד הסרטן שלי היה הכי נמוך אי פעם בפעם האחרונה שהייתי שם.
אז במקום ללכת מיד לאינפוזיה,
אמרתי שאני רוצה סריקה קודם.
אז עכשיו אני רק מחכה לתוצאות.
הייתי ער.ה כל הלילה אתמול.
כאב לי מאוד.
אני מרגיש.ה כמעט שעצם האגן שלי נשברת לי בגב.
ואז תוצאות הסריקה הגיעו לטלפון שלי
ועוד לא פתחתי אותן.
זה רגיש במיוחד כי...
מה זה היה?
ממש שם. - מה?
זה היה ממש מתוק.
אני מרגיש.ה שהיא באה לעזור.
אז היו לנו שתי צוצלות בחצר שקראנו להן "זוג יונים".
והן היו פה חודשים.
ועד כה, במשך כמה שבועות,
הייתה רק צוצלת אחת.
זה הקול של הצוצלת.
ואז חיפשתי את זה
והתעצבתי מאוד, כי כתוב שצוצלות מזדווגות לכל חייהן.
ואז אם אחת מהן מתה...
הצוצלת תתאבל במשך עד כשנה,
ותחפש...
את בן או בת הזוג שלה.
אבל מה שיכול לקרות עכשיו שישמח אותי מאוד,
זה אם צוצלת נוספת תגיע לשם
ותתקן הכול.
אולי הצוצלת השנייה מצאה עץ יפה יותר
והיא קוראת לה, "בואי הנה."
כי זאת...
לא.
הייתי נשאר.ת איתך בעץ מכוער ולא עובר.ת לעץ יפה.
רק אסתכל על תוצאות הסריקה, ואנחנו יכולות לפתוח אותן כאן.
אוי, יש לי בחילה.
מממ-הממ. גם לי.
כן, זה בכל מקום.
אפשר לקרוא מה כתוב, מותק? - חכי.
רק תני לי רגע עם זה, בסדר?
"... בלוטות לימפה צוואריות ברמה שתיים...
"בלוטות דו צדדיות בעלות משמעות לא ברורה.
"התקדמות אינטרוולית של מחלה גרורתית
"בחזה, בבטן ובאגן."
אז זה בטח מה שאני מרגיש.ה.
זה בכל מקום.
זה מפחיד שיש לי גידול אחד בבטן.
אני חושב.ת שכשאני מקבל.ת את החדשות,
אני חוזר.ת לרגע הנוכחי.
זה פשוט הרבה יותר קל.
אני כל כך שמחה בשבילך!
אני אוהבת להיות ברגעי התקווה הקטנים שלי.
אבל עדיין יש לי תקווה.
באמת?
פאק! ממש לא רציתי שיהיה לי סרטן בכל הגוף.
ממש, ממש לא רציתי.
אני חושב.ת שכשקיבלתי את החדשות האחרונות האלה,
חשבתי
"אני גוסס.ת מזה, ואמות מזה די בקרוב."
ידעתי שאם אצא למסע עם מג...
ואמרתי, "המסע הזה הוא מסע בכוונה לראות אם אוכל...
"להיכנע לחיי
"באופן שידחף אותי בחזרה להנאה."
אז יצאנו למסע ו...
ואני פשוט חי.ה אותו.
פתאום כל הכובד נשר ממני.
זה היה כאילו כל העולם שינה צבע.
אני זוכר.ת שחשבתי בהתחלה, כאילו,
שנתיים לחיות.
חשבתי, "זה מעט מדי."
ועכשיו... אני מרגיש.ה כאילו...
"לעזאזל, זה כל כך הרבה."
שנייה היא כל כך הרבה.
דקה כאן שבה אני יושב.ת ומסתכל.ת על הפנים של מגאן זה המון.
קיבלתי שנתיים של זה?
הרגשתי כאילו חייתי כל כך הרבה יותר
בשנים האחרונות האלה משחייתי בכל שנותיי הקודמות.
זה היה פשוט פאקינג... ואו!
אני...
ואו, יש לי את החיים האלה.
ו...
אני יודע.ת שלא אמות היום. אני מרגיש.ה די בטוחה בזה.
אז ואו, אני...
ואו, יש לי גם את מחר.
אז מה יקרה עכשיו?
אין לי מושג.
אני רוצה לחיות במסתורין, אתם יודעים?
אני רוצה...
שבשנייה האחרונה שלי אחשוב...
"לעזאזל, הלוואי שהיו לי עוד מיליון כאלה."
"תנו לי את השנים הקלילות
"אבל אני רוצה גם את הקודרות
"התאבלות היא הזמרת בלהקה שלי היא טנדר נוסעים
"ודרך קיצור ישר אל האמת
"ללמוד מצללי הלילה
"הם גדלים במקומות הכי חשוכים
"לולא נצרבנו כל כך הרבה פעמים האם היינו מגיעים אי פעם
"לגן העדן הזה על פני כדור הארץ שאני לא רוצה לבזבז?
"תרים מטבע מזל
"ואתחתן איתך בשביל הכסף, אהובי
"אז תרחיק את סם ההרדמה משן הבינה שלי
"אני רוצה להרגיש הכול
"מלח ואז חמוץ ואז מתוק
"רוצה לנשק אותך ולכתוב את שם האהבה על קירותיי המתפוררים
"להניח אותם למרגלותיך
"יחד עם כל כולי
"מלח ואז חמוץ
"ואז מתוק
"בוא למרפסת, אהובי
"תסתכל על השמיים המושלמים
"מחזיקים את השמש ואת הירח ואת הרעמים ביוני
"בזמן שהם מלמדים את הציפורים ואת הגשם איך לעוף
"אני לא צריכה מושלם
"לא, אני רק רוצה לגעת באמת
"אני רוצה להעריך את הניסיון ואת החיים ואת המוות
"ולעשות טעויות גדולות כמו שאנשים טובים עושים
"תרים מטבע מזל
"ואתחתן איתך בשביל הכסף, אהובי
"אז תרחיק את סם ההרדמה משן הבינה שלי
"רוצה להרגיש הכול
"מלח ואז חמוץ ואז מתוק
"רוצה לנשק אותך ולכתוב את שם האהבה על קירותיי המתפוררים
"להניח אותם למרגלותיך
"יחד עם כל כולי
"איני זקוקה עוד לדבר - איני זקוקה עוד לדבר
"החיים הם אהבה שאני מדממת - החיים הם אהבה שאני מדממת
"מלח ואז חמוץ
"ואז מתוק
"כל כך מתוק
"החיים הם אהבה שאני מדממת
"כל כך מתוקים - כל כך מתוקים
"כל כך מתוקים"
תרגום: שני רז