‫מה המשמעות של "סווניטו"?‬
‫סווניטו?‬
‫זה "חלום קטן".‬
‫זהו הכול? אין סיפור?‬
‫אפשר להיכנס למים עכשיו?‬
‫תנו לו להסביר.‬
‫טוב, שבו, כולם. שבו.‬
‫כן! יש!‬ ‫-יש!‬
‫טוב... ‬
‫ובכן,‬
‫זה סיפור על בלוק רחובות‬ ‫שהלך ונעלם.‬
‫לפני שנים רבות,‬ ‫בארץ רחוקה ושמה ניו יורק... ‬
‫- ניו יורק -‬
‫בשכונה שנקראה "וושינגטון הייטס".‬
‫תאמרו את השם כדי שהיא לא תיעלם.‬
‫וושינגטון הייטס!‬
‫טוב, טוב.‬ ‫תקשיבו, תקשיבו... ‬
‫הרחובות היו עשויים ממוזיקה.‬
‫אנשים! כאן אחיכם, קיד מרו.‬
‫השעה חמש וחצי בבוקר, ואלו החדשות.‬
‫בגל חום שובר שיאים,‬
‫מה ראש העיר דוחק‬ ‫את התושבים לעשות?‬
‫להפחית את השימוש במזגנים?‬
‫בעוד שנפילות המתח‬ ‫בברונקס נמשכות.‬
‫הנזקים של הוריקן מריה‬ ‫נוכחים גם חודשים אחרי שחלפה.‬
‫כל המשפחה שלי שם נותרה ללא חשמל.‬
‫ועכשיו גם לנו בניו יורק‬ ‫יש נפילות, מבינים?‬
‫שימו לב, מסיבת הרחוב לה ציפיתם,‬
‫ה-"פייסטה בהייטס"‬
‫עומדת לצאת מהבתים שלכם‬ ‫היישר אל המועדונים.‬
‫היי, אבא.‬
‫התקופה הטובה בחיי.‬
‫ברכי אותי, "אבואלה".‬
‫אל תשכחי לקחת את התרופות.‬
‫שאלוהים יברך אותך.‬
‫אוהב אותך.‬
‫השמש עולה מעל וושינגטון הייטס‬
‫מה אתה עושה, אחי?‬ ‫-מתעורר עם הזריחה,‬
‫ויוצא לרדוף אחרי עוד פרחח‬ ‫שריסס וברח‬
‫פותח את השער כשהשמש עולה‬
‫שר ומנקה את הכניסה מהרחוב‬
‫שלום לכולם, בוקר טוב.‬
‫שלגונים קפואים, פסיפלורה,‬ ‫תפוז, דובדבנים ורק היום, יש גם מאמיי.‬
‫היי, פיראגוורו, מה שלומך?‬ ‫-הכול כרגיל, מר אוסנאבי.‬
‫שלגונים קפואים, פסיפלורה... ‬
‫אני אוסנאבי‬ ‫כנראה שלא שמעתי עליי‬
‫השמועות אודותיי מוגזמות ברובן‬
‫הן החריפו בעיקר‬ ‫כי התחביר שלי חריף‬
‫שכן, היגרתי מהמקום‬ ‫הכי מעיף בקריביים‬
‫הרפובליקה הדומיניקנית‬ ‫אהובתי היחידה‬
‫בחיי, אני מקנא בה, שתדע‬ ‫ויש עוד עניין,‬
‫מאז שהוריי נפטרו‬ ‫לא חזרתי לביתי הישן‬
‫לעזאזל, גם זה מונח על השולחן‬
‫החלב התקלקל‬
‫חכו רק רגע‬
‫למה כל המקרר חם או פושר?‬
‫כדאי שאתמודד עם החום הזה מהר‬
‫כי לא ארוויח גרוש‬ ‫ללא קפה מתוק ומעורר‬
‫אבואלה, התקלקל המקרר.‬
‫יש קפה, אבל החלב החמיץ.‬
‫אלוהים.‬ ‫נסה את המתכון הישן של אימא שלי.‬
‫פחית אחת של חלב מרוכז.‬
‫נחמד.‬
‫היי, כרטיס הלוטו שלך.‬
‫סבלנות ואמונה!‬
‫"זו הייתה אבואלה,‬ ‫היא לא באמת סבתא שלי אלא‬
‫היא זו שגידלה אותי‬
‫הפינה הזו היא כל חייה‬
‫אתם בטח חושבים‬ ‫שאני בעוני מתפלש‬
‫מעולם לא הייתי מצפון‬ ‫לרחוב תשעים ושש‬
‫טוב, עלי על הרכבת... ‬
‫רחוק יותר מהארלם,‬ ‫צפונית לצפון מנהטן,‬
‫רדי ברחוב 181, ותעלי במדרגות‬
‫תרשמו הכול,‬ ‫תהיה בחינה בסוף, בנים ובנות‬
‫תקופה לא קלה, אך המכולת‬ ‫בינתיים ללא פגע‬
‫לפני חודשיים מישהו‬ ‫קנה את זו של אורטגה‬
‫השכנים החלו להתקפל‬ ‫תיק אחרי תיק‬
‫ומאז שהשכירות עלתה‬
‫המצב הפך מחניק‬ ‫אבל יש לנו מספיק‬
‫בוושינגטון הייטס‬
‫בתחילת כל יום‬ ‫אדליק את האור‬
‫יש ריבים‬ ‫חובות אין סופיים‬
‫וחשבונות לסגור‬
‫בוושינגטון הייטס‬
‫בלי קפה את היום לא אוכל לעבור‬
‫וקפה גם אמכור‬
‫כי נדמה שהלילה נמצא‬ ‫במרחק שנות אור‬
‫בוושינגטון... ‬
‫הבא בתור, קווין רוסריו, תכירו‬
‫מנהל חברת המוניות‬
‫גם עליו ימים יפים יותר האירו‬
‫תבינו, בתו, נינה‬ ‫הלכה לקולג'‬
‫ושכר הלימוד הפך לעול‬
‫אז לישון טוב הוא לא יכול‬
‫הוא קונה הכול ובזול‬
‫בוקר טוב לך, אוסנאבי‬
‫לחם טרי מעכשיו‬ ‫וקפה עם חלב‬
‫שים לי עשרים‬ ‫על הלוטו של היום‬
‫טוב, היום זה יום המזל?‬ ‫-זה החלום‬
‫אלוהים,‬ ‫אתה מאוד מתרגש‬
‫נינה נחתה‬ ‫בשלוש בבוקר אמש‬
‫יש! כל השבוע,‬ ‫סבתא מבשלת כמויות‬
‫אחי, תתכונן, כי בסוף השבוע‬
‫נאכל כמו חיות‬
‫ואז יסנייה נכנסת אל החדר‬
‫בריח בושם זול ומין זול עוד יותר‬ ‫-אוי לא!‬
‫זה מריח כמו העץ שתולים על המראה‬
‫אוי לא!‬ ‫-זה נורא‬
‫היא צועקת, "מי שם איתך, חוליו?"‬
‫דניאלה!‬ ‫-מרימה מחבט, מרסקת דלתות‬
‫קרלה.‬ ‫-היא במיטה עם חוזה מחנות המשקאות‬
‫תישבעי!‬
‫וזאת קוקה. אלו נשות המספרה.‬
‫תודה, אוסנאבי.‬
‫קוקה.‬
‫להתראות, פאפי.‬
‫ביי!‬
‫סוני, איחרת.‬
‫תרגיע, אתה יודע שאתה אוהב אותי.‬
‫אני ובן דודי‬ ‫מנהלים עסק משפחתי‬
‫בדיוק כמו כולם‬
‫ואלוהים, נהיה פה חם‬
‫קול פורטר היה זה שאמר‬
‫שאנשים ייכנסו‬ ‫בשביל לשתות משהו קר‬
‫ולקנות כרטיס לוטו,‬ ‫זו השגרה של המקום‬
‫לכולם יש עבודה,‬ ‫לכולם יש חלום‬
‫הם מרכלים‬ ‫ואני לוגם מהקפה ומחייך‬
‫זו התחנה הראשונה‬ ‫לפני עוד יום מפרך‬
‫אני אומר: דולר‬ ‫או שניים,‬
‫אחד שישים ותשע,‬ ‫יש הכול ממש‬
‫קונדומים?‬ ‫בדיוק קיבלנו סוג חדש‬
‫זה חצי דולר,‬ ‫פעמיים טרופית?‬
‫הנה העיתון שלך,‬ ‫אתה צריך שקית?‬
‫המס כלול,‬ ‫ועם מספיק תרגול‬
‫מחשבים הכול‬ ‫תוך שניות ללא בלבול‬
‫מוכרים פאדים וקוביות‬ ‫רכות לתלות לנהגי מוניות‬
‫בתכל'ס, כולם לחוצים לאללה,‬ ‫אבל יאללה‬
‫אבל הם שורדים את כל הזב'לה‬
‫הצ'קים חוזרים‬ ‫והם תוהים הם הלאה‬
‫בוושינגטון הייטס‬
‫עוד כוס קפה מוכרח לחטוף‬
‫עוד כוס קפה... ‬
‫מתמקד רק‬ ‫בצעד הקרוב‬
‫בהייטס,‬
‫הכסף לוחץ‬ ‫ובכל זאת‬
‫בכל זאת... ‬
‫בסוף היום‬ ‫נגביר את הרדיו עד הסוף‬
‫אתה חסר כישרון‬ ‫-בני!‬
‫היי, תן לי איזה... ‬ ‫-שוקולד‬
‫כן! ואפשר גם את... ‬ ‫-העיתון והירחון‬
‫זה נכון‬ ‫וחשוב מזה,‬
‫הקפה של הבוס המדובר,‬ ‫קצת חלב מלא סוכר‬
‫אני העובד המהולל‬ ‫-מה?‬
‫לומר מהר מכולם‬ ‫-מה?‬
‫הבוס לא יעז‬ ‫להשאיר אותי על הספסל‬
‫כן הוא כן‬ ‫-אני סוגר עסקאות‬
‫ומתקדם, זה נכון אבל‬
‫נחש מה?‬ ‫-מה?‬
‫עדיין אין לך כישרון‬
‫מצחיק מאוד‬ ‫-כבר ראית את ונסה, אח?‬
‫שתוק!‬ ‫-אח שלי, אל תתרגז כל כך‬
‫נו... ‬ ‫-תגיד לה מה אתה מרגיש‬
‫תצאו לאכול על אמת, קאפיש?‬
‫אחרת,‬ ‫אין לך כישרון, איש‬
‫לא! לא, לא, לא!‬
‫לא, לא, לא... ‬
‫אדון ג'ונסון,‬ ‫יש לי את כל הפיקדון‬
‫הוא נעול בקופסה‬ ‫בתחתית הארון‬
‫לכן זה לא מופיע‬ ‫אצלי בחשבון‬
‫אבל חסכתי הכול ואני אמורה‬ ‫להצליח לשלם מקדמה ושכר דירה‬
‫לא, לא,‬ ‫אני לא אאכזב‬
‫אחי, זה הרגע,‬ ‫למה אתה מתעכב?‬
‫נתראה אחר כך,‬ ‫נעבור על החוזה‬
‫תעשה משהו, איזה צעד‬ ‫"מה הולך? מה וזה?"‬
‫היי!‬ ‫-אתה חייב לי בקבוק שמפניה קרה‬
‫את עוברת?‬
‫בדיקת אשראי קטנה‬ ‫ואקפוץ דרומה לראות את הדירה‬
‫אז הקפה על חשבוני‬
‫טוב... ‬
‫תציע לה לצאת‬ ‫-אפשר לחשוב... ‬
‫עוד נתראה, אז... ‬
‫לא, לא, לא... ‬
‫זה הלך חלק, לעזאזל‬ ‫היא הלכה‬
‫אח שלי, קח חמש‬ ‫צא לכמה סיבובים‬
‫אתה נראה מותש‬ ‫אל תפספס את החיים‬
‫השכונה כולה דועכת‬ ‫זו תקופה קשה לרוב‬
‫ואתה תקוע בפינה הזאת‬ ‫כמו פנס רחוב‬
‫כן, אני פנס‬ ‫שנחנק מהשרב‬
‫העולם מסתובב‬ ‫ואני נדבקתי למושב‬
‫כל מי שהכרתי המשיך הלאה‬ ‫ועכשיו‬
‫כל יום נראה אחרת‬ ‫אז אשנה את המקצב‬
‫להורים לא היה גרוש,‬ ‫הם היו עניים‬
‫ואתם יודעים,‬ ‫אנחנו עדיין תפרנים‬
‫אבל היי,‬ ‫לפחות החנות בעניינים‬
‫והעניין הוא המורשת שלהם‬ ‫זה הייעוד שהם נתנו לי‬
‫אבל יום יבוא, אשב על החוף‬ ‫וסוני ישלם לי‬
‫בהייטס,‬
‫תולה את הדגל‬ ‫כמו תמונה‬
‫באנו לעבוד ולחיות,‬ ‫יש המון במשותף‬
‫הוא מזכיר לי‬ ‫מאיפה הגעתי לשכונה‬
‫דומיניקנים, פורטוריקנים,‬ ‫לעולם לא נעצור!‬
‫בכל יום,‬ ‫סבלנות ואמונה‬
‫עד היום בו נעבור‬ ‫מעוני לאופציות‬
‫בהייטס, יש לי את היום‬
‫היום הוא כל מה שיש לנו‬ ‫אז אסור לעצור, נו,‬
‫זו השכונה שלנו!‬
‫בהייטס,‬ ‫תולה את הדגל כמו תמונה‬
‫הוא מזכיר לי‬ ‫מאיפה הגעתי לשכונה‬
‫בהייטס,‬ ‫מתייקר בכל עונה‬
‫כל עונה... ‬
‫ונדמה שהלילה יגיע‬ ‫עוד שנה‬
‫באשר למחר, חברי היקר מוכרחים לשמור‬ ‫על מבט ישר; כדי לראות‬
‫את הלילות המאוחרים‬ ‫-בהייטס... ‬
‫לטעום אורז ופולים‬ ‫-בהייטס... ‬
‫סירופ ושלגונים‬ ‫לא אחזור על זה כמה פעמים‬
‫בהייטס... ‬ ‫-הדליקו את כל הפנסים‬
‫יוצאים למסע‬ ‫של כמה ימים על החיים‬
‫בוושינגטון הייטס‬
‫- שלושה ימים לפני הבלאקאאוט‬ ‫27 מעלות -‬
‫בוא, תניח את זה שם על יד המנגו.‬
‫בוא נשמור על הארגזים מסודרים.‬
‫העבודה לא נגמרת.‬
‫אלחנדרו, מה שלומך?‬ ‫-מה איתך?‬
‫מה שלום משרד עורכי הדין?‬
‫מחזיק מעמד, תודה לאל.‬
‫אתה נראה בדיוק כמו אבא שלך.‬ ‫-נו, באמת... ‬
‫אז איך היה בר"ד?‬ ‫(הרפובליקה הדומיניקנית)‬
‫ביקרתי כמה חברים ותיקים.‬ ‫אתה יודע איך זה.‬
‫הלוואי שיכולתי לבקר שם יותר.‬
‫אמת.‬
‫אז הספקת לראות‬ ‫את המקום של אבא שלי?‬
‫אותו מצב כמו הפעם שעברה?‬
‫מוכן?‬
‫היי, אל תשחק איתי.‬
‫בלי משחקים!‬
‫שמע,‬ ‫הוא כנראה לא כפי שאתה זוכר אותו,‬
‫אבל זו יכולה להיות הזדמנות‬ ‫להחזיר אותו לחיים.‬
‫לעזאזל... ‬
‫אבא שלי היה מתגלגל בקברו‬
‫אם הוא היה רואה מה קרה לבר שלו.‬
‫החשמל הלך.‬
‫חצי מהגג עף מההוריקן,‬
‫לכן המחיר הנמוך,‬
‫מכירה זריזה.‬
‫- אל סווניטו -‬
‫החלום הקטן‬
‫החלום הקטן של אבא.‬
‫היי, אני זוכר,‬
‫עבדתי מאחור עם אקדח הסודה,‬
‫הרגשתי כמו ג'ון וויק.‬
‫הייתי עושה "פיו!‬ ‫פיו! פיו! פיו!"‬
‫הייתי חוסך את כל המטבעות שלי‬ ‫לקראת היום הזה.‬
‫ברחובות האלה,‬ ‫אי אפשר להתקדם שני צעדים‬
‫מבלי להתנגש בתוכניות‬ ‫של מישהו אחר.‬
‫בן... ‬
‫אתה תמיד מדבר על החלום שלך... ‬
‫אתה באמת רוצה לעשות את זה?‬
‫טוב, אני בפנים!‬
‫תודה, בן אדם!‬
‫נתראה, אבא.‬
‫להתראות.‬ ‫-קדימה.‬
‫הנה זה בא.‬
‫זה מטורף!‬
‫קדימה!‬
‫- הים הקריבי -‬
‫לי היה חלום קטנטן ומשונה.‬
‫אם נחזור רפובליקה הדומיניקנית,‬ ‫נוכל לשמר את השורשים שלנו.‬
‫אבל נינה רוסריו חלמה בגדול.‬
‫אלופת תחרות האיות,‬
‫תלמידה מצטיינת,‬
‫היא ניהלה את העסק של אבא שלה‬
‫ולמעשה,‬ ‫היא הייתה כמו אחות קטנה עבורי.‬
‫הבחורה הזאת הייתה כמו טיל,‬ ‫נחושה להגיע כמה שיותר רחוק.‬
‫מה?‬
‫- עוברים מקום -‬
‫הגאונה חזרה!‬
‫התגעגעתי אלייך!‬ ‫-גם אני אלייך!‬
‫בדיוק נחתת?‬ ‫-כן, לפנות בוקר.‬
‫בעוד שבוע?‬
‫כן, זה באמת קורה.‬
‫היי, יש לנו מלא פערים להשלים.‬
‫את נכנסת למניקור-פדיקור בחינם, כן?‬ ‫-אני זקוקה לזה.‬
‫אה, ובני במוקד היום.‬
‫אני רק אומרת... ‬
‫איי, אחת, שתיים, שלוש‬
‫כאן בני מדבר, יו‬
‫שימו לב,‬ ‫שימו לב מהר,‬
‫רציתי להזכיר, כאן בני מדבר‬
‫אני מאחורי המיקרופון הבוקר‬
‫מי שצופר, חבר‬
‫טוב, יש לנו פקקים במערב‬
‫צאו ב-79 ותיצמדו לשמאל עכשיו‬
‫אולי תרצו להמשיך על ריוורסייד‬
‫בווסט-אנד תגיעו רחוק‬ ‫אם תתפסו את הגל הירוק‬
‫אל תיסעו בדיגן,‬ ‫פקוק שם ממש‬
‫יואו! ביג פאפי‬ ‫יהיה בעיר בסופ"ש‬
‫סליחה דומיניקנים על כביש 87,‬ ‫אם תרצו לחזור‬
‫אתם תאכלו קש‬
‫חכו רק רגע‬
‫בני, שלום‬ ‫-נינה, חזרת היום‬
‫ראית... ‬ ‫-את אביך? הוא בדרך למקום‬
‫בכל אופן... ‬ ‫-טוב לראות אותך‬
‫תמיד... ‬ ‫-חכי רק רגע,‬
‫ניהלת את המוקד בעבר, נכון?‬
‫פעם או פעמיים‬
‫טוב, אז קבלי ת'טכניקה יואו!‬
‫קרתה תאונה,‬ ‫מקרה די מלחיץ‬
‫על יד מרכז הכנסים‬ ‫על שם ג'ייקוב ג'אביץ‬
‫וקבלו,‬ ‫אל תיתקעו ותתקעו מבט,‬
‫ברחוב 192‬ ‫אוטובוס קומותיים הלך קיבינימט‬
‫עכשיו תקשיבו, יש אורחת,‬ ‫הפתעה נעימה‬
‫בשידור חי וישיר אחרי שנעלמה לשנה‬ ‫-בני... ‬
‫תברכו אותה יפה, היא לחוצה וטעונה‬ ‫-בני... ‬
‫נינה רוסריו,‬ ‫המלכה של השכונה‬
‫תצפרו... ‬
‫לא, לא, לא... ‬
‫היא מחייכת... ‬
‫תאמרי שלום... ‬
‫תאמרי שלום!‬
‫שלום!‬
‫בוקר טוב... ‬
‫אתן לך לעבוד‬
‫תודה על קבלת הפנים‬
‫מתי שתרצי‬
‫מתי שתרצי, נינה‬
‫הישארי איתי כאן‬
‫בחוץ נורא חם‬
‫נדליק את המזגן‬
‫הישארי איתי כאן... ‬
‫אתה צמא בטירוף.‬
‫יצאתם פעם?‬
‫אין מצב. הבת של הבוס?‬
‫נינה רוסריו!‬
‫היי!‬ ‫-מה קורה?‬
‫היי, חכי.‬
‫אל תידרסי, אחותי, הרגע הגעת.‬
‫בן אדם... ‬ ‫-מלא דברים השתנו‬
‫מאז שנסעת ללימודים.‬
‫אה, כן.‬
‫- פתיחה חגיגית -‬ ‫לפחות אבא שלך על חצי מהחזית.‬
‫המכבסה על ידו,‬ ‫תשעה דולר לחולצה.‬
‫מה?‬ ‫-יואו!‬
‫תראו מי חזרה!‬
‫תראו אותך!‬ ‫למה אתה יותר גבוה ממני?‬
‫אני יודע,‬ ‫הילד גבה קצת וחושב שהוא גבר.‬
‫אחי, תשתוק.‬ ‫-אני רואה.‬
‫תקשיבי, תבואי להפגנה בשבוע הבא?‬
‫כמו פעם?‬
‫על מה מפגינים?‬
‫הם רוצים לגרש את כל ה-"חולמים".‬ ‫(מהגרים קטינים)‬
‫הגיע הזמן לעשות רעש.‬ ‫תרצי לבוא?‬
‫אני מזהה את הקול הזה!‬
‫בואי הנה!‬
‫אני בפנים.‬ ‫-היי, נתראה.‬
‫אתם בטוב? סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫אחי, מי משגיח על החנות?‬
‫היי!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫פיט!‬ ‫אתה לא יכול לקחת את זה!‬
‫אחי! תחזור הנה, בן אדם!‬
‫זה על החשבון שלך, אחי!‬ ‫של שניכם!‬
‫כן... ‬
‫אימא שלך רקמה אותן.‬
‫שתנוח על משכבה בשלום.‬
‫תשתמש בהן במסיבה.‬
‫הן מאוד יפות.‬
‫לאבואלה קלאודיה לא היו ילדים.‬
‫אז היא אימצה את ילדי הבלוק‬ ‫כאילו היו שלה.‬
‫היא אימצה גם את החלומות שלנו.‬
‫מה קרה?‬
‫כשהגעתי לסטנפורד... ‬
‫הניתוק, אבואלה.‬
‫הבדידות.‬
‫תהיתי מה אני עושה שם.‬
‫אני מבינה, ילדה שלי.‬
‫תראי,‬ ‫כשאימא שלי הגיעה הנה מקובה,‬
‫אלוהים אדירים... ‬
‫היא הרגישה כמו גרגר חול בודד‬ ‫שנשכח מאחור.‬
‫ומה היא עשתה?‬
‫היא קנתה מעיל‬
‫וזוג כפפות קטיפה.‬
‫הידיים שלה נסדקו מחומרי הניקיון,‬
‫אבל הכפפות הסתירו את הסדקים.‬
‫היינו צריכים למצוא דרכים צנועות‬ ‫לשמור על הכבוד שלנו.‬
‫לכן המפיות האלה יפות כל כך.‬
‫לכן הכפפות של אימא שלי היו יפות.‬
‫פרטים קטנים שמספרים לעולם‬ ‫שאנחנו לא בלתי נראים.‬
‫לכי, לדבר עם אבא שלך.‬
‫המשיכי לצעוד בדרך חייך‬
‫לנשום... ‬
‫גם אם תאבדי את דרכך, אלוהים יברך‬ ‫-לנשום... ‬
‫לנשום... ‬
‫זה הוא ביתי‬
‫מחייכת לאור פרצופים מוכרים‬ ‫-היי נינה! מה שלומך?‬
‫בי הם כל כך גאים‬
‫כולם מקסימים ואומרים‬
‫"עוד תגיעי רחוק"‬
‫אך איך אוכל להסכים‬ ‫אם הרחקתי ושם‬
‫נאלצתי לשתוק‬ ‫-היי, נינה!‬
‫חברים, זו אני‬
‫לא תפגשו‬ ‫אכזבה גדולה יותר‬
‫הילדה נשברה וחזרה‬
‫אין לה מה למהר‬
‫שוב שלום... ‬ ‫-לנשום... ‬
‫המשיכי לצעוד בדרך חייך‬
‫נשמי עמוק‬
‫לנשום... ‬ ‫-גם אם תאבדי את דרכך, אלוהים יברך‬
‫לנשום... ‬ ‫-מהרדיו בוקע‬
‫בולרו רוגע‬
‫מזכיר לי ימים‬ ‫בהם הייתה לי העיר‬
‫אז קיבלתי שבחים‬
‫"אוהב אותך, משתגע"‬
‫השכונה אז אמרה‬
‫"תהיי אמיצה, עתידך מזהיר!"‬
‫ואולי זו אני‬
‫נדמה שעברו כבר שנים‬
‫אז מה עליי לאמור‬ ‫לאותם אנשים?‬
‫"חזרתי הביתה"‬
‫הנה נינה... ‬
‫היי... ‬ ‫-ממנה אין מה לדאוג כלל‬
‫הם לא דואגים לי בכלל‬
‫תראו, הגאווה, הכוכב שמעל‬
‫הם סומכים עליי שאצליח‬
‫המצטיינת,‬ ‫היא אינה זקוקה למזל‬
‫אני היא זו שהצליחה לצאת‬
‫זו שעמדה במבחן‬
‫אך אולי מוטב שהייתי נשארת‬
‫כשהייתי קטנה, לא עצמתי עיניים‬
‫טיפסתי אל ראש כל סולם‬
‫לא הרמתי ידיים‬
‫זכיתי בכל מלגה‬
‫חסכתי כל דולר‬
‫הראשונה שתלמד לתואר‬
‫איך אספר להם‬
‫למה חזרתי הביתה?‬
‫ועיניי מביטות אל האופק‬
‫רק אני והגשר שאליי מחייך‬
‫ושואל, "בחיי נינה... ‬
‫מה יצא ממך?"‬
‫הזדקפי, גב ישר‬
‫חייכי לשכנים‬
‫הכול נהדר‬
‫הכול מצוין‬
‫המשפט המוכן‬
‫"הגשות, מבחנים..."‬
‫לנופף לכולם‬
‫ולצעוק לעולם,‬ ‫אלוהים... ‬
‫איך אוכל לומר לכם‬ ‫-נינה... ‬
‫האם אכנס ואומר לכם‬ ‫-נינה... ‬
‫אני יודעת שאיכזבתי אתכם... ‬
‫נינה!‬
‫פשוט... ‬
‫לנשום... ‬
‫בית ספר יוקרתי בחיים האמיתיים... ‬
‫זו לא בדיחה, אבא.‬
‫כן. כשעזבתי, כולכם אמרתם,‬
‫"יהיה נהדר. תראי להם מי אנחנו,‬
‫תייצגי אותנו."‬
‫האמת היא... ‬
‫שבסטנפורד, רוב הזמן‬ ‫אני מרגישה כאילו אני בוגדת.‬
‫באמת? במי?‬
‫במשפחה שלי.‬
‫בקהילה שלי.‬
‫למשל, הדיקן.‬
‫הוא הזמין אותי ל-"ארוחה רב תרבותית".‬
‫תורמים מאוד עשירים,‬ ‫נאמנים, כל העניין.‬
‫לבשתי שמלת ערב שחורה,‬ ‫חיפשתי את הכיסא שלי,‬
‫ואחד התורמים דחף לי צלחת לידיים‬
‫ואמר "הזמנתי את המנה הצמחונית."‬
‫לא... ‬ ‫-כן.‬
‫וכל המלצרים, כולם לטיניים,‬ ‫תקעו בי מן מבט,‬
‫"מה ה-'טריגנייה' הזאת תעשה?‬
‫מה היא הולכת לעשות?‬ ‫היא בצד שלנו או שלהם?"‬
‫אה, יפה. אין בושה במלצרות.‬
‫ואין בושה בדרכים אחרות.‬
‫כמו שלך.‬
‫אבא, המועד חלף.‬
‫ההארכה לשכר הלימוד.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬ ‫-אבל לא קיבלתי הודעה.‬
‫כן, הם נתנו לי‬ ‫לסיים את הקורסים שלי,‬
‫אבל אנחנו חייבים להם.‬
‫לא, אל תחשבי על זה פעמיים.‬ ‫אני מטפל בזה.‬
‫אבא... ‬
‫גם המועד לתשלום והרשמה‬ ‫לסימסטר הבא כבר חלף.‬
‫על מה את מדברת, נינה?‬
‫למה את יודעת את כל זה לפניי?‬
‫שיניתי את הכתובת.‬ ‫רשמתי להם את חדר המעונות שלי.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫כי מכרת חצי מהעסק שלך.‬
‫וזה בקושי הספיק לשנה הראשונה.‬ ‫אני לא רוצה שתעשה עוד משהו מוטרף.‬
‫רגע, רגע,‬ ‫המכירה הזאת הוציאה אותנו מחובות.‬
‫לא, לא.‬
‫שנינו יודעים‬ ‫שהמצב היה קשה לפני שנכנסנו לזה.‬
‫ושאולי לא תוכל לממן את זה.‬
‫אבא, מתקשר אליהם עכשיו.‬
‫אבא, סיימתי עם סטנפורד!‬
‫תפסיקי להגזים, נינה, בבקשה... ‬
‫אבא, אני רצינית!‬ ‫-היי!‬
‫אל תגידי לי מה אנחנו‬ ‫יכולים להרשות לעצמנו.‬
‫את לא ההורה פה.‬
‫שאלוהים יברך אותך.‬
‫תודה לך.‬
‫מה זה?‬
‫מה יש על הצינורות?‬
‫חלודה.‬ ‫-חלודה?‬
‫נפלא.‬
‫וזה?‬
‫זה הגג.‬
‫על הרצפה?‬
‫אוי, אוסנאבי... ‬
‫אתה מכור לעבודה.‬
‫אתה חושב שברפובליקה הדומיניקנית‬ ‫המצב ישתנה?‬
‫בדיוק כמו אימא שלי.‬
‫יום ולילה, שנה אחרי שנה,‬ ‫ובשביל מה?‬
‫כדי לקום למחרת ולקרצף עוד רצפה‬ ‫עד יום מותה.‬
‫כן, אבל... ‬
‫כאן, אני עובד כדי לשרוד.‬
‫ב-אל סווניטו אני אעבוד מתוך אהבה.‬
‫המכולת הייתה אמורה להיות‬ ‫עבודה זמנית, אבל עכשיו... ‬
‫אני כבר כמעט בן 30.‬
‫התוכנית תמיד הייתה לחזור לשם.‬
‫ואני מקווה שלא אחזור לבדי.‬
‫את, אני וסוני?‬
‫וסוני?‬
‫הוא בעניין?‬
‫תיכננתי לשאול אותו אחרייך.‬
‫אני לא אלך בלעדיו.‬
‫תקשיבי, סוני יבוא.‬
‫את יודעת שלא אוכל ללכת‬ ‫לשום מקום בלעדייך.‬
‫דאגתי לקהילה שלי, נכון?‬
‫ברור שכן.‬
‫אל סווניטו גרסה 2!‬
‫האוויר הטרופי ישמור עלייך צעירה!‬
‫בחיי! תקנה לי ביקיני!‬
‫בוא נלך!‬
‫לא יודע, בן אדם... ‬ ‫לעזוב את וושינגטון הייטס?‬
‫אני אצטרך לדבר עם אבא שלי.‬
‫אתה רק ילד.‬
‫אין לך מושג. באמת.‬
‫הרפובליקה הדומיניקנית תשגע אותך.‬
‫תקשיב,‬
‫אתה תעשה את הקטע שלך. הכול טוב.‬
‫אבל אל תגרור אותי לעניינים שלך.‬
‫חוף ים.‬
‫מרנגה, קרנבל,‬
‫קיץ כל השנה.‬
‫מי יחכה לך שם?‬
‫איזה בן דוד שראית‬ ‫לפני שנתיים בחגים?‬
‫התקופה הכי טובה שהייתה לי בחיים,‬ ‫הייתה שם.‬
‫זה הדבר הכי נדוש ששמעתי.‬
‫הגעת לפה כשהיית בן שמונה.‬
‫יש לך... "זיכרונות מהאי".‬
‫לי לא.‬ ‫הייתי בחיתולים כשהגעתי הנה.‬
‫ניו יורק זה המקום שלי.‬
‫לי כבר יש את האי שלי, בסדר?‬
‫לך תמצא את שלך.‬
‫אל תשכח איך קיבלת את השם שלך.‬
‫היי... ‬ ‫-תתקן את המקרר.‬
‫בסדר... ‬ ‫אחי, אתה חושב שאתה מצחיק?‬
‫מה זה אוסנאבי בכלל?‬
‫זה נשמע מוזר.‬
‫לא נכון.‬
‫טוב, טוב, טוב... ‬
‫כשאבא שלי הגיע‬ ‫לניו יורק בפעם הראשונה... ‬
‫הוא ראה בקו האופק ספינה חולפת.‬
‫והוא אמר לעצמו... ‬
‫"וואו. זה יהיה השם של הבן שלי."‬
‫- הצי האמריקאי -‬ ‫(כתוב דומה)‬
‫אוסנאבי!‬
‫אוסנאבי... ‬
‫אני אוהבת אותו.‬
‫תודה.‬
‫היי, מר רוסריו?‬ ‫-כן, כן, מדבר.‬
‫כן,‬ ‫אני לא בטוחה שהמידע שקיבלת מדויק,‬
‫מעשה, אנחנו מקבלים תשלומים‬ ‫על שכר הלימוד עד יוני.‬
‫אז לא פספסתי את המועד?‬
‫לא, עוד לא.‬
‫תרצה לדעת מה התשלום הנותר?‬
‫כן. אני רושם.‬
‫אז החוב לסימסטר הסתיו... ‬
‫- הסלון של דניאלה -‬
‫- יומיים לפני הבלאקאאוט, 31 מעלות -‬
‫תזכרו, הבלוק הלך ונעלם.‬
‫ראיה מספר 1, הסלון של דניאלה.‬
‫עובר בעוד שבוע.‬
‫אחרי עשורים של טיפולים.‬
‫גם קוסמטיים וגם נפשיים.‬
‫איש לא יכל להיכנס לנעליים שלה.‬
‫תרתי משמע,‬ ‫הן היו בגובה עשרה סנטימטרים.‬
‫אין לו דירה.‬ ‫הוא לא משלם שכירות.‬
‫הוא מדלג בין דירות של שתי בנות.‬
‫ברור שזה מה שהוא עושה.‬
‫יודעות מה? מטורף שאנחנו‬ ‫מרשות לעצמנו להיפגע ככה.‬
‫אנחנו צריכות להרים את הרף.‬ ‫-זה מה שאמרתי!‬
‫שלוש תחנות... ‬
‫והגעת למקום החדש.‬ ‫-מה לא ברור?‬
‫אני זקנה מדי והברונקס רחוק מדי.‬
‫מה יכולתי לעשות?‬ ‫המחיר היה גבוה מדי.‬
‫אני לא היחידה.‬
‫רוב הלקוחות שלי כבר קמו‬ ‫ועברו לברונקס.‬
‫היי, לקוחות שבויים.‬
‫הפסקת הצהריים שלי לא ארוכה מספיק‬ ‫בשביל שאגיע לשם, דני.‬
‫ג'סיקה,‬
‫שלב ראשון, תעלי על הרכבת.‬
‫שלב שני, סעי שלוש תחנות.‬
‫שלב שלישי, תגיעי למיקום החדש.‬
‫מקסימום עשר דקות.‬
‫עשר דקות? מתוקה... ‬
‫איך את נוסעת? במכונת זמן?‬
‫סליחה?‬
‫היא לא אמרה את זה, נכון?‬
‫העם שלנו שרד ספינות עבדים.‬
‫שרדנו את הרצח של עם הטאינו.‬
‫שרדנו כובשים ודיקטטורים.‬
‫את אומרת לי שלא תצליחי לשרוד‬ ‫את הרכבת שמגיעה לשדרה?‬
‫תנו לגברת חשבון.‬ ‫-בסדר, בסדר... ‬
‫ומי תספר אותך טוב יותר ממני?‬
‫שלום, שלום,‬ ‫כמה זמן המתנה?‬
‫את, יקירתי? קופצת לראש התור!‬
‫מקרה חירום! פנו דרך!‬
‫תראו, הנה נינה!‬
‫מהממת!‬ ‫-יפהפייה!‬
‫ספרו לי משהו שאני לא יודעת‬
‫זקנה‬ ‫-ומטונפת‬
‫כלבה!‬ ‫-ספרו לי משהו שאני לא יודעת‬
‫טיפה מלמעלה‬ ‫-טיפה מהצד‬
‫טיפה רכילות שרצה בשכונה‬
‫ספרו לי משהו שאני לא יודעת‬
‫טוב, לא שמעת את זה ממני‬
‫אבל ציפור קטנה לחשה לי‬
‫שאוסנאבי שכב עם יולנדה‬
‫לא באמת!‬
‫לא... ‬
‫הוא לא היה יוצא עם כלבה כזאת‬
‫בבקשה, את צוחקת, תודי‬ ‫-טוב‬
‫רציתי לראות מה תאמרי‬
‫ספרו לי משהו שאני לא יודעת‬
‫מה? לא אכפת לי!‬
‫כן, בטח‬
‫אז, נינה‬
‫את מדברת עם בני, נכון?‬
‫מה כבר שמעת?‬ ‫-המון‬
‫אומרים שיש לו חתיכת... ‬
‫מונית‬
‫לא באמת!‬ ‫-טוב‬
‫אני לא רוצה לדעת איפה שמעת‬
‫אולי אני לא מבינה‬
‫זו לא מונית אלא לימוזינה‬
‫ספרו לי משהו שאני לא יודעת‬
‫כל עוד הוא נקי‬
‫אלוהים... ‬
‫אלוהים, שיהיה בריא‬
‫נינה, ברצינות, ידענו‬
‫שאת זו שלא תישאר‬
‫בטוחה שהרשמת‬ ‫וגם שם את‬
‫היית הטובה ביותר‬ ‫-אמת.‬
‫שתדעי, בטקס הסיום‬ ‫נשב בשורה ראשונה‬
‫יקראו בשמך,‬ ‫אז נצעק ונשיר‬
‫בנות!‬
‫אני... נשרתי.‬
‫לא באמת.‬
‫כן, כדאי שאלך.‬
‫טוב, אלו חדשות מחורבנות.‬
‫היא בטח נכשלה במבחנים.‬
‫או שהיא נכנסה להיריון, קולטות?‬
‫מה לעזאזל קרה?‬
‫לא יודעת‬
‫לא יודעת... ‬
‫ספרו לי משהו שאני לא יודעת‬
‫מה אני יודעת?‬
‫דני, אני יוצאת לאכול.‬
‫תקני לי משהו לשתות בבקשה?‬
‫טוב.‬ ‫-לאן היא מתגנבת?‬
‫זה היה ממש זריז.‬
‫טוב, אז אנחנו נגלח את כל זה.‬
‫ונסה... ‬
‫ונסה, מותק, את יקרה לי כל כך.‬
‫אני מעריץ אותך, מלכתי, בבקשה!‬
‫בבקשה, תני לי הזדמנות, מותק!‬ ‫בבקשה!‬
‫ונסה!‬
‫ונסה... ‬
‫חזקה כמו ציפורניים.‬
‫היא חלמה להיות‬ ‫מעצבת אופנה בדרום העיר.‬
‫החלום הקטן שלה‬ ‫היה משהו שעליה לשמור בסוד.‬
‫הרכבת הרועשת מחוץ לחלוני‬ ‫לא מפחידה אותי יותר‬
‫הרעש האיום‬ ‫לא מפריע לי לחלום‬
‫בדרכו, זהו שיר ערש‬
‫הרכבת העילית‬ ‫עושה רעש די מחריד‬
‫אך לי כלל לא אכפת‬
‫הבנים שמבקרים‬ ‫לא עומדים ברעשים‬
‫זה לא אסון,‬ ‫הם לא נשארים לישון‬
‫ויום אחד, בבוא הזמן‬
‫- טופס בקשה לשכירות -‬ ‫אקפוץ על הרכבת העילית‬
‫ואסע הרחק מכאן‬
‫- מגורים בדרום העיר -‬
‫זה יקרה בקרוב... ‬
‫הבנים שבדרכי‬ ‫צועקים לי ממורד הרחוב‬
‫מאצ'ו וקצת הוד לא יפריעו לי לצעוד‬ ‫-בוקר טוב גם לך!‬
‫זו מחמאה, כך הם טוענים‬
‫- ביה"ס לעיצוב אופנה -‬
‫הבנים שבדרכי,‬ ‫הם קוראים "יקירתי!"‬
‫אבל לי כלל לא אכפת‬
‫אם ארצה להרגיש,‬ ‫זה לא יהיה עם סתם עוד איש‬
‫ששורק לי‬ ‫או צועק דבר מה מביש‬
‫או צופר לי שוב ושוב מהכביש‬
‫בבוא הזמן,‬ ‫אקפוץ ללימוזינה‬
‫ואסע הרחק מכאן‬
‫כן, כן, כן... ‬
‫זה יקרה בקרוב... ‬
‫סליחה. הגעתי הנה כמה שיותר מהר.‬
‫שלחתי לך את זה במייל,‬ ‫אבל יש לי פה עותק נוסף.‬
‫הנה. ליתר ביטחון. בבקשה.‬
‫אה, גברת מוראלס.‬
‫כן, כן.‬ ‫-נכון.‬
‫סליחה, מתוקה.‬ ‫התכוונתי להתקשר... ‬
‫יש לי המחאות בנקאיות.‬
‫חודש ראשון, אחרון ועירבון.‬ ‫אפשר לפדות אותו מיד.‬
‫אבל בלי בדיקת אשראי מוצלחת,‬
‫לא אוכל לעזור לך.‬
‫אולי ההורים שלך יוכלו לחתום גם?‬
‫בהנחה שההכנסה השנתית שלהם‬ ‫שווה לארבעים חודשים.‬
‫יודעת מה? תדאגי שזה יגיע אליי‬ ‫עד חמש ואראה מה אוכל לעשות.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫טוב לראות אתכם.‬ ‫-גם אותך.‬
‫תודה שהזמנת אותנו.‬
‫אלו החלונות שסיפרתי לכם עליהם.‬
‫אה, מהמם.‬
‫פשוט מהמם.‬
‫היי! איך היה?‬
‫נפתח את השמפנייה?‬
‫המתווכת העיפה מבט אחד‬ ‫ואמרה "לא".‬
‫טוב, היא בעצמה "לא".‬
‫יש לך משהו על החולצה.‬
‫רק את זה.‬
‫בן דודי שלי ששם,‬
‫זה עם הלשון בחוץ... ‬
‫התכוון לשאול... ‬
‫כן?‬
‫מה בחורה כמוך... ‬
‫מתכננת לעשות בסוף השבוע.‬
‫בן דוד שלך רוקד?‬
‫כמו גרסה שיכורה של צ'יטה ריוורה.‬
‫תפסיק.‬
‫תגיד לבן דוד שלך... ‬ ‫"פיאסטה בהייטס".‬
‫נלך לכמה מועדונים.‬
‫ונראה את הזיקוקים.‬
‫זה שלך.‬
‫תודה.‬ ‫-שיהיה לך יום טוב.‬
‫הו אה! מי זה בא?‬
‫אל תיגע בי, אני כמו לבה‬
‫כן! מה קרה? אני בזירה‬
‫אני חם, אתה יודע‬
‫לא עוצר, רק נוסע‬
‫ראית איך אני שובר?‬
‫התחלה טובה ליום שישי‬
‫סוני, קח מה שתרצה, חופשי‬
‫אהבתי הראשונית,‬ ‫הרפובליקה הדומיניקנית‬
‫לא שכחתי אותך,‬ ‫אין מה לכעוס‬
‫נשתה משהו קטן‬ ‫ואכניס קצת מזומן‬
‫ויום אחד אקפוץ על מטוס‬
‫אבל עד שיגיע היום הגורלי,‬ ‫אני אסיר תודה שיש לי יעד‬
‫כדי לחזור הביתה אני נלחם‬
‫ו-ונסה רוצה לברוח משם‬
‫כדי לחזור הביתה אני נלחם‬
‫ו-ונסה רוצה לברוח משם‬
‫כיום אני עובדת‬ ‫בסלון היופי השכונתי... ‬
‫בזמן שהן מסתפרות,‬ ‫הבנות אז מספרות‬
‫בכל יום,‬ ‫מי עם מי ולמה‬
‫הסלון השכונתי‬ ‫לא משלם כפי שקיוויתי‬
‫אבל מבחינתי זה לא עניין‬
‫בעוד אני מנקה‬ ‫לצלילי האנקה‬
‫של מנועי הטורבו,‬ ‫בשמיים הם מותירים סימן‬
‫מביטה וחושבת על השנים שחלפו מזמן‬
‫יום אחד‬ ‫אל הנמל אצעד‬
‫ואעוף הרחק מכאן‬
‫זה יקרה בקרוב... ‬
‫בכל יום... ‬
‫אחותי, מה לעזאזל?‬
‫תראי מה עשית!‬
‫כן, זה השיער שלי,‬ ‫מה את מתכוונת לעשות?‬
‫ועוד באמצע!‬
‫את רוצה שאסתובב ברחוב כמו קקדו?‬
‫צ'יטה ריוורה?‬ ‫אמרת גרסה שיכורה של צ'יטה ריוורה.‬
‫מי זה?‬
‫האישה עם כובע הבננות?‬
‫לא, זאת כרמן מירנדה.‬
‫האמנית עם הגבה האחת?‬
‫מה? לא.‬ ‫-שתוק!‬
‫מה לימדו אתכם‬ ‫בחודש המורשת ההיספנית?‬
‫תקשיבו ותחזרו אחריי.‬
‫צ'יטה, ריטה, פרידה,‬
‫סלייה, דולורס, איזבל,‬
‫סנדרה, חולייה, ריגוברה, מירבל.‬
‫מוכנים?‬ ‫-כן!‬
‫קדימה.‬ ‫-צ'יטה, ריטה, פרידה,‬
‫סלייה, דולורס, איזבל,‬
‫סנדרה, חולייה, ריגוברטה, מירבל.‬
‫נכון מאוד.‬
‫וסוניה,‬
‫- בוס -‬ ‫מבית המשפט העליון.‬
‫קדימה! כל הכבוד!‬
‫תודה.‬
‫היי! אתם עדיין פתוחים?‬ ‫כולם סגרו מוקדם בגלל החום.‬
‫אנחנו הולכים לבריכה.‬ ‫-קדימה.‬
‫יש אלוהים!‬
‫היי!‬ ‫אל תיקח כלום בלי לבקש ממני רשות.‬
‫- הלכנו לשחות -‬
‫היי, קדימה, בוא נזוז.‬
‫בסדר, בסדר... ‬
‫היי, סוני, קדימה!‬ ‫-אני בא!‬
‫היי, תענה לזה!‬
‫הלו?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫כן, כן.‬
‫למה הסנדלים האלה גורמים‬ ‫לאצבעות שלי להתקמט?‬
‫זוז, נו!‬
‫זה נראה כאילו הם‬ ‫מצמידים את הבהונות שלי.‬
‫אוסנאבי! הלוטו!‬
‫שיחת טלפון. משרד הלוטו.‬
‫מה, אלו המספרים?‬ ‫-מכרנו... כרטיס מנצח!‬
‫אתמול!‬ ‫-לעזאזל, אני קניתי, אחי.‬
‫היי, בוא נדבר על חלוקת הרווחים.‬
‫אני רוצה נתח מהנתח שלך.‬ ‫-הנתח שלי הוא אפס.‬
‫בן אדם... ‬ ‫-מה הפרס?‬
‫ואל תגיד לי 500 דולר.‬ ‫בזבזתי הרבה על הכרטיס הזה.‬
‫תשעים ושש אלף‬
‫לעזאזל.‬
‫תשעים ושש אלף‬
‫דולר? אהלן!‬
‫תשעים ושש אלף‬
‫זה הרבה צבע.‬
‫תשעים ושש אלף‬
‫יואו! אם אזכה בלוטו‬ ‫מחר, טוב?‬
‫ברור שלא אצא אז למסע בזבוזים‬
‫במקום, אלך ללמוד‬ ‫מנהל עסקים‬
‫ואם יהיה לכם מזל,‬ ‫נשאר חברים‬
‫עשיר יותר מאביה של נינה‬ ‫איש עסקים של ממש‬
‫טייגר וודס יסחוב לי‬ ‫מחבטים על המגרש‬
‫מעני לעשיר,‬ ‫המזומן יתפח לבד עכשיו‬
‫רוצה טבעת כמו של פרודו,‬ ‫עזבו אותי מעוד זהב‬
‫יו, עצור כאן,‬ ‫אדון רברבן‬
‫אם לא תשים לב‬ ‫תהפוך פינוקיו השקרן‬
‫תתרחק מהרודיאו‬ ‫אם השור נראה לך מסוכן‬
‫הפלואו שלי חריף כמו‬ ‫קנובי-אובי וואן‬
‫תפסיק עם הראפ,‬ ‫אתה עוד לא מוכן‬
‫רק התחלנו להתחמם‬ ‫ואתה כבר צריך מזגן‬
‫יואו, יואו... ‬ ‫-יואו, יואו, תשובה די גרועה‬
‫שתוק, לך הביתה‬ ‫ותקנה חגורה‬
‫ובאשר לך, אדון פרודו מהפלך‬ ‫-מה?‬
‫תשעים ושש אלף‬ ‫לא יהפכו אותך למלך; נו!‬
‫מספיק כדי שאקרע אותך‬ ‫כמו שעוד לא חווית‬
‫אחרי המיסים‬ ‫תישאר עם כלום בפיתה‬
‫תשעים ושש אלף‬ ‫-אלוהים!‬
‫תשעים ושש אלף‬ ‫-לא באמת!‬
‫תשעים ושש אלף‬ ‫-אני לא זוכה בכלום!‬
‫תשעים ושש אלף!‬
‫אם זה היה אמיתי‬
‫דמיינו את החיים בהילוך איטי‬
‫להעביר את הימים‬ ‫ללא חרטות‬
‫ובלי לעשות שמיניות‬ ‫בשביל תלוש שלא מספיק לקניות‬
‫אם זה היה אמיתי‬
‫נעצור ונרים את המסיבה הכי‬ ‫גדולה שכולם פה ראו‬
‫סופ"ש עם אוויר של ממש‬ ‫ואצא כמו חדש‬
‫אימא, זו אני‬ ‫תבדקי את הכרטיס‬
‫אחת, שתיים, שלוש‬
‫מה תעשי עם תשעים ושש?‬ ‫-מי, אני?‬
‫ספרי, בינינו,‬ ‫לא אוציא מילה‬
‫זו שאלה מכשילה‬
‫נכון... ‬
‫עם תשעים ושש‬
‫אחתום חוזה ואתחדש‬
‫אטלנטיק סיטי וקוקטייל בבקשה‬
‫ותסרוקת חדשה‬
‫אולי רק אחמצן?‬
‫מה נסגר אתכן?‬
‫יואו, אני רק אומר‬
‫מצחיק להיגרר לבדיות וחלומות‬
‫אם רצית כסף,‬ ‫תכין רשימה של מטרות‬
‫ובהדרגה, את כולן עוד תכסה‬
‫עם תשעים ושש אלף‬ ‫לי ברור מה אעשה‬
‫מה תעשה?‬ ‫-מה אעשה? מה אעשה... ‬
‫חצי מהכסף רק יציל אותי מרצף‬ ‫אסונות כלכליים‬
‫ובאשר לעסק, סוני יהיה הבעלים‬
‫אשקיע קצת מהכסף בך‬
‫כי החדר היחיד עם נוף אל החוף‬ ‫שארצה הוא החדר שלך‬
‫כנראה אתן לסבתא קלאודיה‬ ‫את כל היתר‬
‫קח אותי פוארטו פלטה‬ ‫ואני אהיה בסדר‬
‫אתה באמת אוהב את העבודה?‬ ‫-לא!‬
‫חבל, תגיד תודה‬
‫כי עכשיו אתה הטייקון‬ ‫הכי עשיר בסביבה‬
‫עם תשעים ושש אלף‬ ‫אסדר את הבתים‬
‫אתן לשכונה אינטרנט ומחשבים‬
‫לילדים אין חינוך טוב,‬ ‫זאת הסיטואציה‬
‫נשפר קומוניקציה‬ ‫ונסביר ג'נטריפיקציה‬
‫הדירות שוב מתייקרות‬ ‫-מה?‬
‫העשירים עברו לחיות פה‬ ‫-מה?‬
‫משלמים לתאגידים וחברות‬ ‫נגדן צריך למחות‬
‫מה?‬ ‫-ומה עם כל ההגירה?‬
‫מה?‬ ‫-פוליטיקאים מפיצים שנאה‬
‫הגזענות במדינה‬ ‫בפרצוף, כבר לא סמויה‬
‫אפדה את הצ'ק, אני לא צוחק‬ ‫עד שכולם יפגינו‬
‫ממוקד מטרה‬ ‫עד שבעירייה יבחינו‬
‫תהיה בטוח, אחינו,‬ ‫לא אשן או אנמנם‬
‫כי את ההבטחות שהבטחתי‬ ‫לשכונה עוד אקיים‬
‫אתה ממש חמוד!‬
‫סתם אילתרתי.‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-ג'ן.‬
‫תשעים ושש אלף. קדימה.‬
‫אם אזכה בלוטו‬
‫לא תראה אותי שוב לעולם‬
‫צוחקים, מה נהיה?‬ ‫אז תישארי ענייה‬
‫אעבור לדרום העיר‬
‫לסטודיו או דירה קטנה‬
‫אצא סוף סוף מהשכונה‬
‫אם אזכה... ‬ ‫-אם זה היה אמיתי,‬
‫בלוטו... ‬ ‫-דמיינו את החיים בהילוך איטי‬
‫אתה תוהה... ‬ ‫-להעביר את הימים ללא חרטות‬
‫לאן אלך... ‬ ‫-ובלי לעשות שמיניות‬
‫בשביל תלוש שלא מספיק לקניות‬
‫תשעים ושש אלף... ‬ ‫-מצחיק להיגרר‬
‫לבדיות וחלומות... ‬
‫תשעים ושש אלף... ‬ ‫-אם רצית כסף, תכין רשימה של מטרות‬
‫תשעים ושש אלף... ‬ ‫-ובהדרגה, את כולן עוד תכסה‬
‫עם תשעים ושש אלף‬ ‫לי ברור מה אעשה‬
‫אחת, שתיים, שלוש... ‬ ‫-עם הכסף והמזומן‬
‫תשעים ושש... ‬ ‫-נוכל לעוף הכי רחוק מכאן‬
‫בלי להתבייש‬ ‫-ניסע ברכב שחבל על הזמן‬
‫ובלי לעשות שמיניות‬ ‫בשביל תלוש שלא מספיק לקניות‬
‫תשעים ושש... ‬ ‫-אעבור לדרום העיר‬
‫אחתום חוזה ואתחדש... ‬ ‫-נרקוד, את השכנים נעיר‬
‫היה נעים להכיר... ‬
‫להכיר... ‬
‫אעבור לדרום העיר... ‬
‫את החובות סוף סוף נוכל לפרוע‬
‫נספר למי שיסכים לשמוע‬
‫במטוס נעוף גבוה‬
‫במזומן נוכל לטבוע‬
‫נוכל לצלול‬ ‫כשיהיה לנו את הכסף הגדול‬
‫ברגע שנתחיל,‬ ‫לעולם לא ניפול‬
‫נוכל לצלול‬ ‫כשיהיה לנו את הכסף הגדול‬
‫ברגע שנתחיל,‬ ‫לעולם לא ניפול‬
‫תשעים ושש אלף... ‬ ‫נוכל לצלול‬
‫תשעים ושש אלף... ‬ ‫-כשיהיה לנו את הכסף הגדול‬
‫תשעים ושש אלף... ‬
‫ברגע שנתחיל... ‬ ‫-המספרים אצלנו!‬
‫תשעים ושש אלף!‬
‫חמש!‬
‫שבע!‬
‫שש עשרה!‬
‫עשרים ושבע!‬
‫תשעים ושש אלף‬ ‫-יהיה לנו הכסף הגדול‬
‫וברגע שנתחיל,‬ ‫לעולם לא ניפול!‬
‫שלושים ושלוש!‬
‫אף אחד?‬ ‫-שמת על זה עשרה דולר?‬
‫אה! אולי זה!‬
‫נו, באמת... ‬
‫זהו זה! הנה!‬
‫אז מי זכה?‬
‫זה מה שכולם תהו.‬
‫אבל אף אחד לא הגיע‬ ‫עם הכרטיס הזוכה.‬
‫מה? עכשיו אתה מדבר שטויות.‬
‫אתה משקר! ספר לנו!‬
‫כן, ספר לנו!‬ ‫-נו!‬
‫אם הייתי יודע, הייתי מספר.‬
‫אבל הנקודה היא לא מי זכה,‬
‫אלא שלכולנו היה חלום קטן.‬
‫אבל כשמדובר בחלומות,‬ ‫עלינו היה להמשיך לשרוד.‬
‫איזה חום, איזה חום, איזה חום... ‬
‫פירגואה, פירגואה‬
‫פירגואה מקרח טרי‬
‫פירגואה, פירגואה‬
‫פירגואה מתוק וקריר‬
‫יש פסיפלורה,‬ ‫יש לי גם מנגו‬
‫יש אננס וגם תות‬
‫יש לי תפוז, יש גם לימון‬
‫בכל הגדלים, זה פשוט! היי!‬
‫פירגואה, פירגואה‬
‫פירגואה מקרח טרי‬
‫פירגואה, פירגואה,‬
‫פירגואה מתוק וקריר‬
‫- השלגונים של מר סופטי -‬
‫החום היום מרגיש כמו המדבר‬
‫מר סופטי מנסה‬ ‫להוציא אותי מהמשחק‬
‫אבל אמשיך לשרוד עד שאומר‬
‫חבר! העיר שלי!‬ ‫שמור מרחק‬
‫פירגואה, פירגואה‬ ‫-היי!‬
‫פגעת ברכב שלי?‬ ‫-ממשיך לשרוד, פירגואה‬
‫עוף מכאן! זה הבלוק שלי!‬ ‫-פירגואה, פירגואה‬
‫ממשיך לשרוד, פירגואה‬
‫ממשיך לשרוד, ממשיך לשרוד‬
‫ממשיך לשרוד!‬
‫איזה חום! איזה חום!‬ ‫איזה חום! איזה חום!‬
‫איזה חום... ‬
‫- מר סופטי הטוב ביותר! -‬ ‫חוצפן!‬
‫- פתיחה חגיגית -‬
‫כבר לא רואים היום‬ ‫עבודת תפירה כמו זאת.‬
‫עבודת יד של חברה ותיקה.‬
‫כמה תרצי עבורן?‬
‫- יום אחד לפני הבלאקאאוט,‬ ‫33 מעלות -‬
‫לא, לא, הן לא למכירה.‬
‫הן מיועדות לאירוע מיוחד‬ ‫שיתקיים בסוף השבוע.‬
‫עד מחר בארבע זה טוב?‬
‫מושלם. תודה.‬
‫טוב, זה תשע לאחת, כפול 12... ‬
‫ומע"מ... ‬ ‫אוותר על התוספת דחיפות.‬
‫מזומן או אשראי?‬
‫בסדר.‬
‫תן לי לחשוב על זה.‬ ‫-כמובן.‬
‫ברוך הבא לשכונה.‬
‫תודה,‬ ‫אתה שמח שלא הצלחתי בסטנפורד.‬
‫נינה, אני לא אשקר... ‬
‫זה מאוד משמח.‬
‫היא התקבלה לאוניברסיטת ניו יורק,‬
‫התקבלה לקולומביה,‬
‫אבל היא הייתה מוכרחה‬ ‫ללכת כמה שיותר רחוק... ‬
‫מי נפרד ממי?‬
‫נינה, אני לא רוצה לכבול אותך.‬
‫נכון? אמרתי לך. דיברנו על... ‬
‫הנה, התחלנו.‬ ‫-מה זאת אומרת "התחלנו"?‬
‫תן לי להקשיב לשכונה.‬
‫בעבר חשבתי‬
‫שאנחנו חיים בפסגת העולם‬
‫כשהעולם הסתכם במפת הרכבת‬
‫קווים תשע ואחד‬ ‫התגלגלו על קו מנוקד‬
‫היישר הביתה‬
‫ביטלו את קו תשע... ‬
‫נכון.‬
‫בעבר חשבתי‬
‫שהברונקס ממוקם בשמיים‬
‫כשהעולם הסתכם במפת הרכבת‬
‫מחשבותיי קיבלו צורה‬
‫ביציאת החירום הצרה‬
‫תוכל להזכיר לי‬ ‫איך זה היה?‬
‫פסגת העולם‬
‫בואי איתי... ‬
‫אוי לא... ‬
‫בתחילת כל יולי‬ ‫הלכנו אל ברז הכיבוי‬
‫מתחת לבית שלי‬
‫פתחת אותו בכל קיץ‬
‫שברתי אותו עם מפתח ברגים‬ ‫עד שנרטבו לי כל הבגדים‬
‫עד שסירנות קראו בגללי‬
‫וברחתי מהר‬ ‫-ברחת מהר‬
‫כן, ברחתי מהר‬ ‫-הזיכרון מתבהר‬
‫על חלון התחנה של אביך אז דפקתי‬ ‫ביקשתי‬
‫"תפתח לי מהר, הם רודפים אחריי"‬
‫תמיד הסתבכת בצרות‬ ‫-לא נכון.‬
‫אביך בזלזול בי הביט‬ ‫אך אותי הוא הסתיר‬
‫ושם את היית‬
‫חיים פשוטים יותר‬
‫נינה, הכול פשוט יותר‬ ‫כשאת כאן‬
‫הרחובות שוב נעימים,‬ ‫כשאת כאן‬
‫תעני,‬ ‫היום לא חזר שוב להאיר‬
‫עכשיו כשאת חזרת,‬ ‫זה רק אני?‬
‫אולי זה רק אני... ‬
‫בואי, אני הולך‬ ‫להראות לך את הכול‬
‫האור דועך‬ ‫והשמש מתחילה לצלול‬
‫הולכים לגני "קאסל"?‬
‫אולי, תלוי מי שואל‬
‫אבל את אור היום כדאי שננצל‬ ‫-טוב.‬
‫יש לי פינה טובה עם צל‬ ‫לא רחוק מכאן‬
‫שם נוכל להתקרר‬ ‫ולנוח בקטנה‬
‫לנוח בקטנה‬ ‫ברוכה השבה לשכונה‬
‫היי!‬
‫אני זוכרת, בתיכון,‬ ‫כשהשמש נעלמת‬
‫מיד יצאתם‬ ‫לבלות בפארק בנט‬
‫אוסנאבי הביא את הרדיו שלו‬
‫כשאני יצאתי מהלימודים‬
‫תמיד הרצת "ורסים"‬ ‫עם כל החברים‬
‫שיישמעו כולם‬ ‫ואני עברתי שם‬
‫תמיד עברת שם‬
‫לא עוצר, רק נוסע... ‬
‫בואי הנה!‬ ‫-לא... ‬
‫קדימה!‬
‫כשאת כאן‬
‫לילות הקיץ נעימים יותר‬ ‫כשאת כאן‬
‫ואתה פה לצידי‬
‫והשיר שאת שומעת‬
‫זו השכונה שמריעה לך, את יודעת‬
‫אל תאמר את זה‬ ‫-מה קרה?‬
‫אל תאמר את זה!‬
‫בתור ילדה קטנה‬ ‫תמיד תהיתי מה היה קורה לי‬
‫אם הוריי היו נשארים‬ ‫בפוארטו ריקו‬
‫איזו אישה הייתי‬ ‫לו לא ראיתי את מנהטן‬
‫וחייתי בפוארטו ריקו‬ ‫עם העם שלי‬
‫העם שלי‬
‫נדמה שכל חיי‬ ‫הם מרדף אחר תשובה‬
‫ללמוד ספרדית,‬ ‫להשתדל בעבודה‬
‫ללמוד כל שאוכל‬
‫חשבתי שאמצא‬ ‫את התשובה הרחק בסטנפורד‬
‫ובים חזרתי לבהות‬
‫תהיתי איפה אני אמורה להיות‬
‫אז אין סיבה להתגאות בי‬
‫כי איבדתי את דרכי‬
‫אז אם תרשי‬
‫אומר שלרגע לא יצאתי מראשי‬
‫עכשיו תקשיבי‬
‫אולי זו החוויה שלך‬
‫אך נינה, אין פה תהייה‬
‫כשתמצאי שוב את דרכך‬
‫תשני את העולם ועוד איך‬ ‫וכולנו נחייך‬
‫ונספר שהכרנו אותה‬
‫זה היה ביתך‬ ‫-זה ביתי‬
‫ברוכה השבה... ‬ ‫-כשאתה איתי כאן‬
‫ברוכה השבה... ‬ ‫-חשבתי שאנחנו חיים בפסגת העולם‬
‫ברוכה השבה... ‬
‫סוף סוף חזרת הביתה‬
‫אני בבית.‬
‫היי, בוס. הבאתי לך קפה.‬
‫אני באמצע פגישה.‬
‫היי, פייק.‬
‫הכול בסדר?‬
‫תודה, בני. תודה רבה.‬
‫אתה צריך עוד משהו?‬ ‫-לא, לא.‬
‫אנחנו מסודרים. תודה רבה.‬
‫אם תצטרך... ‬
‫ילד טוב.‬ ‫-כן.‬
‫קפה וחלב.‬
‫מספר 12.‬
‫הוא טוב יותר מבית הספר הנוכחי.‬
‫אוכל לשלם על הטיסות הלוך וחזור.‬
‫חגים, חופשות קיץ,‬
‫כדי שלא יעבור הרבה זמן‬ ‫מבלי שתתראו.‬
‫ואתה יודע, אני יודע שאתה אבא שלו‬
‫ואני רק בן דוד שלו, אבל... ‬
‫זה יכול לעשות לו טוב.‬
‫אתה לא בטוח.‬
‫דבר אליי.‬
‫תרגיע.‬
‫אתה מרחף.‬
‫אתה עושה את הדבר הזה,‬ ‫אתה צריך... ‬
‫זו הבירה הראשונה היום?‬
‫תקשיב, אם יכולתי לומר... ‬
‫"קדימה, סוני",‬ ‫זה מה שהייתי אומר.‬
‫חשבתי על זה.‬
‫אבל אני לא מסוגל.‬
‫הילד לא מקשיב‬ ‫למילה שלי בכל מקרה.‬
‫זה אומר שכן?‬ ‫-זה אומר שכן?‬
‫דוד... נו, בן אדם... ‬
‫הוא ילד טוב. הוא חכם, הוא מצחיק,‬
‫אכפת לו.‬
‫הולך לו טוב בלימודים,‬ ‫הוא עובד קשה,‬
‫ואני יכול לספר לך את כל זה,‬
‫אני רואה אותו כל יום.‬
‫הוא עובד איתי בחנות.‬ ‫אני מעביד אותו קשה מאוד,‬
‫אבל תקשיב... ‬
‫יש לו הזדמנות לחיים‬ ‫שלך ולי לא הייתה.‬
‫נו, דוד... ‬
‫איך אתה משלם לו?‬
‫במזומן.‬
‫אי פעם תהית למה?‬
‫לא?‬
‫סלח לי, אלחנדרו.‬ ‫-שלום.‬
‫תודה שקיבלת אותי ברגע האחרון.‬
‫תהיתי מה מצב הפיקדון.‬
‫אה! יש לנו חדשות טובות, בן.‬
‫הצ'ק נפדה.‬
‫הנכס שלך.‬
‫אז אין לי אפשרות לחכות עם זה‬
‫כדי לסגור כמה פינות לפני שאסע?‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫המקום שייך לך, בן.‬
‫כן, טוב... ‬
‫חטפת רגליים קרות?‬
‫לא, לא... ‬
‫לא, זאת אומרת,‬ ‫זה מדהים. זה מדהים.‬
‫תודה רבה, שוב.‬
‫אתה יודע,‬ ‫החיים פשוט לא צפויים, אבל... ‬
‫אני אמצא פתרון. שוב תודה.‬
‫מזל טוב, בן שלי.‬
‫חלום שמתגשם, נכון?‬ ‫-כמובן.‬
‫- אפס ימים עד הבלאקאאוט,‬ ‫37 מעלות -‬
‫אז... ‬ ‫אבא של סוני מסכים שהוא יעזוב?‬
‫כן, הוא קיבל את זה.‬
‫זה מצוין.‬
‫אתה חובש את הכובע של אבא שלך?‬
‫כן, הוא עולה עליי.‬
‫אתה נאה כל כך!‬
‫כמה יפה!‬
‫היי, קח את הלחם והעוגיות לשולחן.‬
‫בסדר גמור.‬ ‫-טוב? תודה, יקירי.‬
‫אבואלה... ‬ ‫-תראי מה הכנתי.‬
‫היי.‬
‫אני רוצה לשוחח איתך.‬ ‫אולי לא עכשיו, אבל... אתה יודע.‬
‫כן, בסדר.‬
‫פתוח! פתוח!‬
‫עכשיו אנחנו בצרות.‬
‫איזה חמוד!‬ ‫-אני אוהבת את השמלה הזאת!‬
‫אני אוהבת את שלך!‬
‫תראו מי בא!‬
‫שיהיה לך הרבה מזל.‬
‫אתה תזדקק לו.‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫סליחה, פשוט... ‬ ‫את נראית מדהים.‬
‫תודה.‬ ‫-זה הצבע האהוב עליי.‬
‫טוב, יש... ‬
‫יש לי דייט הערב, אז... ‬
‫בדוק.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫יש לך דייט.‬
‫גם לי יש דייט.‬ ‫-אה באמת?‬
‫לנו... יש לנו דייט.‬
‫יש לנו דייט. זה דייט.‬
‫אני אביא לך משהו לשתות.‬
‫תחשוב מהר.‬
‫בואי ננקה את זה‬ ‫לפני שאבואלה תראה.‬
‫אוסנאבי, ונסה, בואו לרקוד.‬
‫אל תלכי... ‬
‫אם אותי תעזבי... ‬ ‫-לא השיר הזה שוב.‬
‫אם תחליטי לעזוב... ‬
‫אותי... ‬
‫עלייך לא אפסיק לחשוב‬
‫לנצח, לנצח, לנצח... ‬
‫השריטה על התקליט‬ ‫זה החלק האהוב עליה.‬
‫השריטה על התקליט‬ ‫זה החלק האהוב עליי!‬
‫כן! אני זוכרת!‬
‫קדימה, קלואדיה, בואי... ‬
‫וואו.‬
‫את לא רוצה?‬ ‫את מנסה להיות טבעונית, נכון?‬
‫אני אתן לך פאי טבעוני.‬
‫ככה רוקדים עם זה.‬ ‫כמו לבנה.‬
‫וואו! סקסית!‬
‫אפשר גם ככה.‬ ‫-את בכלל לא יודעת לעשות את זה.‬
‫נינה!‬
‫טבלת את השרוול שלי ברוטב!‬
‫תעבירו לי נייר או משהו.‬
‫לא, אני אטפל בזה!‬
‫הכול טוב.‬ ‫-וואו.‬
‫כן, כן.‬
‫תראו אותו.‬ ‫-עכשיו את יודעת.‬
‫תהיה נדיב.‬ ‫-כן, אנחנו נעלים אותו.‬
‫וואו.‬ ‫-הבנת אותי?‬
‫עכשיו אני מוכנה לרקוד.‬
‫הרחובות צמאים לריקודים.‬
‫יפה.‬
‫אני לומד.‬
‫אה, תודה.‬ ‫-תרקדי עם קווין.‬
‫אתם יודעים, בעבודה הראשונה שלי,‬ ‫הייתי בן 7 או 8.‬
‫אתה יודע,‬ ‫כל פעם שאתה מספר את הסיפור הזה‬
‫אתה מספר על גיל אחר.‬
‫אתה הולך ונעשה צעיר יותר.‬ ‫-הייתי בן שבע או שמונה,‬
‫לקחתי שטיח ופחית קפה,‬
‫הלכתי לכיכר של ארסיבו‬
‫כדי לצחצח‬ ‫נעליים בתמורה לחמישה סנטים.‬
‫אבל השקעתי הכול במשחה לנעליים,‬
‫כדי שבפעם הבאה‬ ‫אוכל לבקש עשרה סנטים.‬
‫אח שלי ממולח!‬ ‫-היה לך ראש לעסקים!‬
‫היי, בני!‬ ‫-היי!‬
‫המסיבה רק התחילה, שב.‬ ‫-סליחה על האיחור.‬
‫אכין לך צלחת.‬ ‫-לא, אני לא רעב.‬
‫בני, לא רעב?‬
‫אבל תאכל. יש המון אוכל.‬
‫היי, קווין,‬
‫הפגישה שהתפרצתי אליה,‬ ‫עם פייק פיליפס,‬
‫זה מה שאני חושב שזה?‬
‫כי זה רץ לי בראש מאז... ‬
‫חבל,‬ ‫שמרתי את החדשות האלה לקינוח.‬
‫איזה חדשות?‬
‫אתם יודעים,‬ ‫כשפייק פנה אליי בהתחלה,‬
‫הוא רצה את כל העסק.‬
‫אז היום פתחתי‬ ‫את זה שוב למשא ומתן.‬
‫מזל טוב, פאפי.‬
‫מה?‬ ‫-ידעתי.‬
‫אז אנחנו עושים את זה עכשיו, אה?‬
‫נינה, כשהיינו בערך בגילך,‬
‫אני ואימא שלך,‬ ‫זיכרה לברכה, באנו הנה‬
‫והשקענו את כל החסכונות שלנו‬ ‫במקדמה בשביל העסק.‬
‫שני רכבי קאדילק בצבע בורדו.‬ ‫זה היה הצי שלך.‬
‫להתחיל בקטן ולחלום בגדול.‬
‫כשאני מביט בך,‬ ‫נינה, אני רואה אות‬
‫ואני נשבע, אם היא הייתה איתנו,‬
‫היא הייתה פועלת בדיוק כמוני.‬
‫אבא... ‬
‫מכרתי את רוסריו'ס.‬
‫מזל טוב!‬ ‫-מה?‬
‫בואו נרים כוסית.‬ ‫-מזל טוב!‬
‫הנה.‬ ‫-תביא את הכסף!‬
‫לחיי נינה,‬
‫שיכולה עכשיו לסיים‬ ‫את מה שהתחילה בסטנפורד.‬
‫לחיי נינה!‬
‫לחיי נינה.‬ ‫-לחיי נינה.‬
‫נינה, תגידי "תודה, אבא".‬
‫אבא, חלף המועד לתשלום.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-שקר, שקר!‬
‫מספיק עם השקרים, אה?‬ ‫התקשרתי אליהם.‬
‫התקשרתי אליהם!‬ ‫תפסיקי לנסות להגן עליי!‬
‫היו עניינים נוספים חוץ מהכסף,‬ ‫לא שמעת מה אמרתי?‬
‫כן, על הטיפשים הבורים.‬
‫זה בדיוק מה‬ ‫שאנחנו חווינו כשהגענו.‬
‫זה לא אותו דבר!‬ ‫-תירגעו.‬
‫זה לא אותו דבר!‬
‫כשאתה ואימא הגעתם הנה,‬
‫חיכתה לכם פה קהילה‬ ‫לטינית בזרועות פתוחות,‬
‫עם תינוקות וסבתות,‬ ‫מורים ועורכי דין,‬
‫דור ראשון, דור חמישי,‬
‫אין לי קהילה כזאת בלימודים.‬
‫ערכו עליי חיפוש.‬
‫כן... ‬
‫ערכו עליי חיפוש.‬
‫ביום בו עברתי לשם... ‬
‫השותפה שלי איבדה‬ ‫את שרשרת הפנינים שלה ו... ‬
‫אחראי המגורים‬ ‫וההורים שלה באו ו... ‬
‫ערכו עליי חיפוש גופני.‬
‫הם רוקנו את המגירות שלי,‬
‫רוקנו את התיק שלי,‬
‫ואני פשוט עמדתי שם.‬
‫עמדתי שם ולא הוצאתי מילה מהפה.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫הם מצאו את השרשרת בתיק שלה.‬
‫נינה, מכולנו, את המוצלחת.‬
‫אם את לא מסוגלת להחזיק מעמד,‬ ‫מה זה אומר עלינו?‬
‫אתה לא יכול לתלות בי‬ ‫את מפעל חייך, אבא.‬
‫תגידו לה, היא לא המוצלחת בינינו?‬
‫ואז אני התנצלתי כמו מטומטמת.‬
‫עמדתי שם,‬ ‫לא עשיתי כלום ואז התנצלתי.‬
‫תמשיכי להצטיין, מותק.‬ ‫זו הנקמה שלך!‬
‫אלוהים, אתה לא מקשיב לה, קווין.‬
‫אני לא חוזרת לשם!‬ ‫-מה?‬
‫אני לא חוזרת!‬ ‫-אז כל הבחירות שלי‬
‫הולכות לעזאזל?‬
‫אני עושה את זה בשבילך!‬ ‫-לא, אתה עושה את זה בשבילך!‬
‫מה אם אסרב לכסף שלך?‬
‫מה אם אני לא רוצה אותו?‬
‫תביטי לי בעיניים.‬
‫אני מסרבת.‬
‫היא מסרבת... ‬
‫טוב, סיימנו פה. החוצה!‬
‫פיאסטה בהייטס!‬
‫ונסה!‬
‫יפה, איזו המולה‬ ‫עם כל הצללים שהתאורה מטילה‬
‫אז זה המועדון עם כל התהילה?‬
‫צדקת בהתחלה,‬ ‫הלהקה הזאת גדולה‬
‫וכבר אמרתי שאת נראית נפלא?‬
‫כי באמת שאת נראית... ‬ ‫-אוסנאבי, תירגע‬
‫מה להירגע? אני רגוע‬ ‫-הופה, ונסה!‬
‫כבר היית פה, נכון?‬
‫אני לא יוצא, אני עובד במקום‬
‫כי מתווספת מטלה נוספת‬ ‫בכל יום‬
‫הזרועות כואבות,‬ ‫אין זמן לרקוד ברחבות‬
‫אבל אולי כדאי‬ ‫שנצא עוד לבלות?‬
‫אני די חנון, אבל... ‬ ‫-בוא נמצא מה לשתות‬
‫משהו מתוק‬ ‫-אתה יודע מה נכון‬
‫נגיעה של קינמון‬ ‫-הופה, ונסה!‬
‫לחיי הריסת מסיבות‬ ‫-לחיי פיטורים‬
‫לחיים‬
‫ובלי לומר תודה‬ ‫-אחרי כל השנים‬
‫לחיים‬
‫כי סוף סוף ונסה שלי‬
‫סדר את הצווארון, אחי‬ ‫-הופה!‬
‫לחיי צ'ייסרים כל סופ"ש‬
‫בתנאי שאתה משלם,‬ ‫לא נראה בעיניים‬
‫לחיים!‬
‫היי, את‬ ‫-מי? -את‬
‫מי, אני?‬ ‫-תרצי לרקוד איתי?‬
‫לא, אחי‬ ‫-טוב, אני ניסיתי‬
‫הכול טוב, אם את רוצה,‬ ‫אין שום בעיה‬
‫לך לא אכפת?‬ ‫-אני בסדר גמור‬
‫יואו‬ ‫-יואו... ‬
‫עם מי ונסה מדברת?‬ ‫-עם איזה בחור‬
‫"איזה בחור"?‬
‫זה דפוק,‬ ‫היא רוצה שתקנא‬
‫לקנא? מה לקנא‬ ‫אני מכסח אותו, שיהיה‬
‫לעזאזל... ‬
‫ונסה,‬ ‫תני לי להזמין אותך‬
‫ונסה,‬ ‫אני גם רוצה לרקוד איתך‬
‫עם הזיעה והגמישות‬ ‫ברחבה אני פשוט‬
‫רוצה בך עוד ועוד‬
‫ונסה,‬ ‫תני לי להזמין אותך‬
‫ונסה,‬ ‫אני גם רוצה לרקוד איתך‬
‫עם הזיעה והגמישות‬ ‫ברחבה אני פשוט‬
‫רוצה בך עוד ועוד‬
‫ונסה,‬ ‫תני לי להזמין אותך‬
‫ונסה,‬ ‫אני גם רוצה לרקוד איתך‬
‫עם הזיעה והגמישות‬ ‫ברחבה אני פשוט‬
‫רוצה בך עוד ועוד‬
‫ברמן! תן לי איזה סאוור אמרטו‬ ‫למושלמת מהגטו‬
‫את כה יפה, שזה לא אמיתי‬ ‫את משלימה אותי‬
‫כבר ב-"שלום" אותך רציתי,‬ ‫ואת בעניין כמו שציפיתי‬
‫אחרייך משתגע,‬ ‫יש פה משהו אמיתי‬
‫אה הבנתי,‬ ‫את מהשקטות החזקות‬
‫טוב, אני מהקריביים‬ ‫אנחנו מחזיקים ימים כמו לילות‬
‫אבל אני את עצמי הקדמתי‬ ‫עכשיו דברי, כי אני נלחצתי‬
‫לא הבנתי‬
‫יש, ניצלתי!‬
‫חיפשתי אותך!‬ ‫-לאן נעלמת?‬
‫היית בשלך כל הערב.‬ ‫-אתה חייב לי ריקוד.‬
‫כן, חכי רגע, בואי נוריד שוט.‬
‫רוצה שוט?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫אני אלך להוריד שוט.‬
‫אני כבר חוזר!‬ ‫-לא, חכה! אוסנאבי!‬
‫שני שוטים בבקשה. כמו קודם.‬
‫היי, מה קרה?‬ ‫-בלקאאוט! בלקאאוט!‬
‫הבלקאאוט הגיע, אלוהים‬
‫היי, מה קרה?‬ ‫-בלקאאוט! בלקאאוט!‬
‫הבלקאאוט הגיע, אלוהים‬
‫חסרי אונים‬
‫אנחנו חסרי אונים‬
‫אנחנו חסרי אונים... ‬ ‫-כדאי שמישהו ייפתח את הדלתות‬
‫אנחנו חסרי אונים... ‬ ‫-איבדתי את אוסנאבי‬
‫ונסה... ‬ ‫-נינה, לאן נעלמת?‬
‫מישהו ראה את בני?‬ ‫-נינה, לאן נעלמת?‬
‫בני!‬ ‫-נינה, לאן נעלמת?‬
‫אני לא מוצא... ‬ ‫-אוסנאבי!‬
‫הרחובות מתחממים‬ ‫וכולם על קוצים‬
‫צריך לפעול כמו אוסנאבי‬ ‫הפנסים שבקו חיים‬
‫חסרי כוחות‬ ‫לפחות, זה הרגע שלנו‬
‫זה אתה ואני,‬ ‫יודע מה צריך לעשות?‬
‫לתת אור לקהילה‬
‫כשהקופסה תודלק,‬ ‫הרקיע שוב יבהק‬
‫מרכז הטירוף,‬ ‫הטילים עומדים לעוף, תתרכזו‬
‫תתאספו, זה בחינם‬ ‫קח תחמושת ותטען‬
‫עד שהחשמל יחזור‬
‫מהר, תתרחקו מכאן!‬
‫תראו את הזיקוקים‬
‫איך הזיקוקים עפים‬
‫מאירים, את השמיים מכסים‬
‫תראו את הזיקוקים‬
‫איך הזיקוקים עפים‬
‫מאירים, את השמיים מכסים‬
‫איפה ראית אותה לפני שנעלמה?‬
‫על הרחבה.‬
‫היא שלחה לך הודעה? התקשרה?‬ ‫-המונית הזאת שלי!‬
‫התקשרתי פעמיים ושלחתי הודעה.‬
‫היא לא חוזרת אליי.‬ ‫-צא לי מהרכב!‬
‫אני צריך ללכת למוקד.‬
‫אני חייב לחכות לוונסה,‬ ‫אני מוכרח למצוא אותה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-תראי, אולי מחר לא תהיה לי עבודה,‬
‫אבל הלילה עדיין יש לי, נינה.‬
‫עזוב את זה.‬
‫אני לא יכול... ‬
‫תישארי עם אוסנאבי,‬ ‫נתראה אחר כך, בסדר?‬
‫אנחנו חסרי אונים... ‬ ‫-אלוהים, כולם מבוהלים‬
‫אנשים משתגעים‬
‫כולם צורחים,‬ ‫דוחפים צועקים ואז מכים‬
‫הם מאוד מפוחדים!‬ ‫-יש פה אנשים,‬
‫הם לא נראים לי מוכרים‬
‫אונסאבי!‬ ‫-כן!‬
‫ונסה... ‬
‫נטשת אותי‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫אוסנאבי, כל הערב‬ ‫בקושי רקדת איתי‬
‫מצחיק, כי ניסיתי‬ ‫את לא מוכנה‬
‫ובינתיים רקדת‬ ‫עם כל השכונה‬
‫תודה.‬ ‫-בקושי הזדמנות אחת קיבלתי‬
‫מה?‬ ‫-רוצה לרקוד או שאת... ‬
‫אני זזתי‬ ‫-ונסה... ‬
‫חייבת ללכת... ‬
‫אל תוותרי עלינו הערב‬
‫אני לא צריכה‬ ‫לעשות דבר הערב‬
‫אגיע הביתה לבדי‬
‫מהבית לעד תברחי‬ ‫בלעדיך... ‬
‫-בלעדייך... ‬
‫תראו את הזיקוקים‬ ‫איך הזיקוקים עפים‬
‫מאירים, את השמיים מכסים‬
‫תראו את הזיקוקים,‬ ‫איך הזיקוקים עפים‬
‫מאירים, את השמיים מכסים‬
‫נייגל פינת ברודווי,‬ ‫אישה יולדת,‬
‫היא צריכה להגיע‬ ‫לביה"ח הפרסביטריאני "קולומביה".‬
‫תוכל לקחת אותה לשם?‬ ‫תודה, יום הולדת שמח.‬
‫היי, קווין, אני... ‬
‫ניתבתי את כל השיחות‬ ‫הנכנסות לנייד שלי‬
‫והגנרטור מטפל בשיחות היוצאות.‬
‫היי, יקיריי.‬
‫שלום, אהובתי.‬
‫את חכמה.‬
‫את חכמה כל כך.‬ ‫-היי, מותק.‬
‫חזרת הנה מהר, מה קרה?‬
‫עוף ואורז.‬
‫לילה ארוך במועדון.‬ ‫-אוסנאבי, מה קרה?‬
‫שכח מזה.‬ ‫-שתה משהו!‬
‫לחיי הדרמה!‬
‫כן, אבל לא משהו קל מדי.‬
‫ג'י 51.‬ ‫-בינגו, מתוקים!‬
‫תראו את הזיקוקים... ‬
‫אבואלה, מה העניינים?‬
‫את השמיים מכסים‬
‫הכוכבים מאירים‬
‫תראו את הזיקוקים‬
‫את לא לבד הלילה‬
‫את השמיים מכסים‬
‫את לא לבד הלילה‬
‫שים לב, אם אתה פנוי,‬ ‫סע לרחוב 125.‬
‫לבית הכנסת וסע לרג'ימנט.‬
‫אז אם אתה חוצה את הגשר,‬
‫תוכל לאסוף כמה נוסעים.‬ ‫-אז תעלה בדיקמן.‬
‫תעשה מה שצריך.‬
‫אביא לך מים עוד רגע.‬
‫טוב. תרימי רגליים.‬
‫ככה טוב יותר.‬ ‫-בסדר?‬
‫זה טוב יותר.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן, תודה.‬ ‫-יופי.‬
‫תראו את הזיקוקים,‬ ‫תראו את הזיקוקים‬
‫את השמיים מכסים‬
‫בוושינגטון... ‬
‫תראו את הזיקוקים‬
‫את השמיים מכסים‬
‫את השמיים מכסים... ‬
‫אני סיימתי! סיימתי!‬
‫החום, החום‬
‫החום... ‬
‫החום, החום‬
‫החום... ‬
‫אוי, אימא... ‬
‫היום הכי חם בקיץ‬
‫סבלנות ואמונה‬
‫היה חם יותר בביתי, לה ויבורה‬
‫ה-"וושינגטון הייטס" של האוונה‬
‫עיר עמוסה באנשים שנראים כמוני‬
‫בתור ילדה ב-לה ויבורה‬
‫רדפתי אחר ציפורים בכיכר‬
‫התפללתי שאימא תמצא עבודה‬
‫סרקתי את כוכבי השמיים,‬ ‫חיפשתי סימן‬
‫אוי, אימא‬
‫המון כוכבים יש בקובה‬
‫בניו יורק לא רואים‬ ‫דבר מרוב אור פנסים‬
‫כדי להגיע לגג צריך‬ ‫לשחד את השרת כשהוא בא‬
‫בוושינגטון הייטס‬ ‫לא תראו קבוצות כוכבים‬
‫אבל ב-לה ויבורה אין אוכל‬
‫אני זוכרת לילות‬ ‫הזעם ברחובות‬
‫הרעב בחלונות‬
‫הנשים קיפלו בגדים‬ ‫שיחקתי עם חברים‬
‫בגשם הקיצי‬
‫אימא, חיפשת עבודה‬ ‫אמרת שאין לנו כסף‬
‫ויום אחד אמרת‬ ‫"קדימה, לניו יורק עוברים"‬
‫וניו יורק כה רחוקה‬ ‫אבל יש שם עבודה‬
‫לכן באנו‬
‫עכשיו עיניי פקוחות‬ ‫באיחור של יובלות‬
‫מדברת אלייך,‬ ‫תוהה מה היית עושה‬
‫נזכרת במסע‬
‫ניו יורק! אוי, אימא!‬
‫היום זה לא מה שהיה‬ ‫את אמרת‬
‫סבלנות ואמונה‬
‫-סבלנות ואמונה‬
‫סבלנות ו... ‬ ‫-בסירה הגענו לאמריקה‬
‫בדצמבר הקר‬ ‫הרוח חודרת‬
‫עיר הומה ב-1943‬
‫למדתי לחיות באמריקה‬
‫בספרדית, כך זוכרת‬
‫לרקוד עם לה גוארדיה, ראש העיר‬
‫החברה תברך את כולנו,‬ ‫אין מה לחשוש‬
‫קדימה, קחי מטלית‬
‫סבלנות ואמונה... ‬ ‫-תלמדי לדבר אנגלית‬
‫סבלנות ואמונה... ‬ ‫-אל תאחרי לעולם‬
‫שאי בנטל, בדיוק כמו כולם‬
‫האם באמת זה עדיף על לה ויבורה?‬
‫לחלוק את המיטה‬ ‫לחפש שנייה לנשום‬
‫קשה ללמוד אנגלית‬
‫לחברים הקשבתי‬
‫מצאתי עבודה והתחלתי לנקות‬
‫ניקינו בתים,‬ ‫מלאים בגאווה‬
‫קירצפנו את כל השכונה ה-"טובה"‬
‫מימים לשבועות‬ ‫משבועות לשנים‬
‫כי כאן בחרתי לחיות‬
‫סבלנות ואמונה... ‬
‫בעוד אני מאכילה ציפורים‬
‫עולה תחושת מחנק‬
‫וכשאני אומרת את אלו המילים‬
‫לבי מעט נסדק‬
‫אוי, אימא!‬ ‫-אוי, אימא!‬
‫מה עושים לאחר‬ ‫שהתגשם חלומך?‬
‫אוי, אימא!‬
‫את חיי הקדשתי‬ ‫לחלומות שירשתי ממך‬
‫החזקתי מעמד ועוד איך‬ ‫שרדתי‬
‫הצלחתי‬
‫עכשיו, האם להישאר‬ ‫או לעזוב?‬
‫בסדר, אימא... ‬
‫טוב‬
‫סבלנות ואמונה‬
‫החום, החום‬
‫החום... ‬
‫אבואלה.‬
‫אבואלה, אבואלה.‬
‫דניאלה!‬
‫אבואלה... ‬
‫דניאלה!‬
‫תתקשרי למוקד החירום!‬
‫בסדר, בסדר... ‬ ‫-תתקשרי למוקד החירום!‬
‫רגע, מה?‬ ‫-אני מתקשרת! אני מתקשרת!‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא, לא... ‬
‫דניאלה!‬
‫מה קרה?‬ ‫-תביאו מגבות!‬
‫תביאו הנה מגבות!‬
‫טוב, טוב... ‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אבואלה, הכול יהיה בסדר.‬
‫אני כאן, אני כאן... ‬
‫אני ממש כאן... ‬
‫הם הכריזו על מותה... ‬
‫במקום‬ ‫ראשה כבר היה על הכר‬
‫הפרמדיק אמר... ‬ ‫שהלב שלה עצר‬
‫כלומר, זה בערך מה שאמר‬
‫הוא אמר שזה היה‬ ‫בגלל הלחץ והחום‬
‫למה היא לא נטלה‬ ‫את התרופות, לא אבין לעולם‬
‫אני רוצה לחשוב‬ ‫שהיא נפטרה בשלווה‬
‫עם פירורי שלווה לציפורים בידה‬
‫ההנאות של אבואלה קלאודיה‬ ‫היו מאוד פשוטות‬
‫היא נצרה דברים‬ ‫מהם אנחנו התעלמנו‬
‫קולה בזכוכית, פירורי לחם‬ ‫ושמיים זרועי כוכבים‬
‫היא נצרה את כל אותם הדברים‬
‫היא אמרה "אלאבנזה"‬
‫אלאבנזה זה‬ ‫להניף את הדבר אל אלוהים, שיחזה‬
‫ומילולית לשיר, "הללו את זה"‬
‫כשכאן עוד הייתה,‬ ‫הדרך נראתה ברורה‬
‫היא הרגע הייתה כאן‬
‫אלאבנזה... ‬
‫אלאבנזה גברת קלאודיה, אלי‬
‫אלאבנזה‬
‫אלאבנזה גברת קלאודיה, אלי‬
‫אלאבנזה‬
‫אלאבנזה גברת קלאודיה, אלי‬
‫אלאבנזה‬
‫אלאבנזה גברת קלאודיה, אלי‬
‫אלאבנזה‬
‫אלאבנזה גברת קלאודיה, אלי‬
‫אלאבנזה‬
‫סבלנות ואמונה... ‬ ‫-אלאבנזה‬
‫סבלנות ואמונה... ‬ ‫-אלאבנזה גברת קלאודיה, אלי‬
‫אלאבנזה‬ ‫-גברת קלאודיה... ‬
‫אלאבנזה‬
‫אלאבנזה... ‬
‫נצא להפסקה?‬
‫לא, אבא. תמשיך.‬
‫- שלושה ימים,‬ ‫עדיין בלקאאוט, 41 מעלות -‬
‫היי, אבא.‬
‫התקופה הטובה בחיי.‬
‫שקט להחריד.‬
‫בדרך כלל הרכבת למעלה חורקת... ‬
‫את יודעת, עם כל מה שקורה... ‬
‫זה גרם לי לחשוב‬ ‫על האנשים שהכי חשובים לי.‬
‫וחשבתי עלייך.‬
‫אתה עומד לשנות מיקוד... ‬
‫גם קידומת, בעצם.‬
‫כן, אבל זה לא יקרה לפני אוגוסט.‬
‫יש לנו זמן.‬
‫אוסנאבי... ‬
‫אני בחורה שעושה לק.‬
‫יש המון כמוני.‬
‫גם כאן וגם שם.‬ ‫-די... ‬
‫את אמנית.‬
‫המחברת שלך בשנה האחרונה... ‬
‫הייתי צריך להביט בלוח, אבל... ‬
‫כל השרבוטים שציירת... ‬
‫זה נראה כמו... ‬
‫שילוב בין וונדר-וומן,‬
‫משפחת סימפסון וגוורניקה.‬
‫ואני... ‬
‫הייתי מביט בזה... ‬
‫ורציתי לראות את העולם‬ ‫מבעד לעיניים האלה.‬
‫תראו את זה.‬
‫בני, אתה יודע,‬ ‫לפני שקניתי את רוסריו'ס,‬
‫השם היה "או'האנרהאנ'ס".‬
‫כולם בשכונה היו אירים.‬
‫- או'האנרהאנ'ס‬ ‫שירותי הסעות -‬
‫אתה יודע למה קניתי את העסק?‬
‫אבא שלי גרם לי לפרוש מהתיכון‬
‫כדי שאוכל לעבוד‬ ‫באותה חווה כמוהו.‬
‫להרוויח כמוהו.‬
‫ואני חשבתי לעצמי,‬ ‫"לא, לא, לא, אבא... ‬
‫זה לא הגיוני."‬
‫לפרוש כדי שמישהו‬ ‫יוכל להתעשר על חשבוני?‬
‫באתי הנה.‬
‫כדי שאוכל להרוויח בכוחות עצמי.‬
‫מעולם לא סיימת תיכון?‬
‫אבל נינה סיימה.‬
‫שאלתם אותי מה זה "סווניטו".‬
‫אני לא אשב כאן‬ ‫ואספר לכם סיפורי אגדות.‬
‫חלום זה לא איזה‬ ‫יהלום נוצץ שאנחנו מקבלים.‬
‫אתם יודעים, לפעמים הוא לא מלוטש.‬
‫והוא לא כל כך יפה.‬
‫כן!‬ ‫-יחי המהגרים!‬
‫- אנחנו החלום של קלאודיה -‬
‫חוק התושבות לא הגיע אלינו‬ ‫במתנה מאיזה נדבן קדוש, נכון?‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫אתם גרמתם לזה לקרות!‬ ‫אתם נלחמתם למען זה!‬
‫כן!‬ ‫-ולכן הוא קיים גם היום.‬
‫אבל מה עם אנשים שלא נכללים בחוק,‬ ‫כמו אחיינית שלי?‬
‫היא יכולה להתקבל‬ ‫לקולג' בלי אזרחות, אבל... ‬
‫היא לא זכאית לעבודה‬ ‫במהלך הלימודים,‬
‫או לסבסוד ממשלתי,‬
‫אז היא לא ללמוד בקולג'?‬ ‫-זה לא הוגן!‬
‫מה היא אמרה?‬
‫שאחיינית שלה‬ ‫לא יכולה ללכת לקולג'.‬
‫מותר לנו לחלום בגדול, נכון?‬
‫היי, סוני!‬
‫מה קרה?‬
‫בואו נעשה את זה! כן!‬
‫ידעתי שלא אוכל להוציא רישיון.‬
‫אבל לא ללכת לקולג'?‬
‫היא דיברה על אנשים בלי אזרחות.‬
‫אני זוכר,‬ ‫כשהייתי בגילכם היו אומרים... ‬
‫שאם נעבוד קשה ונישמע לחוקים‬
‫הכסף יגיע, דברים יגיעו,‬
‫והם ישלימו אותך.‬
‫אבל הם לא הגיעו.‬
‫עבדנו קשה כל כך‬ ‫בניסיון להגיע למה שהיה שם,‬
‫ששכחנו ממה שנמצא כאן.‬
‫רציתי להיות כמוך.‬
‫יחי המהגרים!‬
‫ספרו את הסיפור שלכם!‬
‫לא צריך להתבייש בדבר!‬
‫נספר את הסיפור שלנו!‬ ‫נספר את הסיפור שלנו!‬
‫אבא, אני יודעת מה עליי לעשות.‬
‫נתת לי חינוך מדהים,‬ ‫אני רק צריכה לנצל אותו‬
‫ולמצוא דרך להשיג‬ ‫לכל הילדים אזרחות.‬
‫אולי סטנפורד‬ ‫זה לא דרך לצאת מכאן,‬
‫אלא דרך לחזור לכאן.‬
‫כמו שאבואלה הייתה אומרת... ‬
‫לשמור על הכבוד שלנו‬ ‫בדרכים צנועות.‬
‫וואו.‬
‫זהו זה, אה? בת שלי... ‬
‫מה?‬
‫זה הרגע בו הפכת להיות טובה ממני.‬
‫לא בזכות תואר מפונפן... ‬
‫אלא כי את מסוגלת לראות עתיד‬ ‫שאני לא מסוגל לראות.‬
‫היי... ‬
‫את פוארטוריקנית.‬
‫את ניו יורקרית.‬
‫אנחנו אנשים שאוהבים לנדוד,‬ ‫אז כן, קחי אותנו איתך.‬
‫היי... ‬
‫תתעלמי מכל מי שמפקפק בך.‬
‫תספגי את כל המכות, מותק,‬ ‫אבל תישארי בזירה.‬
‫- טופס הרשמה לשכירות,‬ ‫ונסה מוראלס -‬
‫- מקצוע: טכנאית ציפורניים,‬ ‫חברה: הסלון של דניאלה -‬
‫התקשרתי. היא עדיין לא זמינה.‬
‫אבל ונסה זקוקה לעָרֵב נוסף,‬ ‫מישהו שלא עומד לעזוב את המדינה.‬
‫את מוכנה לחתום?‬
‫בתור טובה אישית.‬
‫אנחנו מוכנים, גברתי.‬
‫בשבילך, זה "עלמתי".‬
‫כן, כן גברתי... ‬
‫עלמתי. כן.‬
‫אנחנו מוכנות.‬
‫ניסע אחריך.‬
‫חם פה.‬ ‫-תדליקי מזגן.‬
‫אהובה, מה את עושה?‬ ‫-להתראות, אנשים שלי.‬
‫חפשו אותי בברונקס.‬
‫גרנד קונקורס 3843.‬
‫איפה לעזאזל כולם?‬
‫לכל הרוחות. כאילו שהם ויתרו.‬
‫- סליחה, אנחנו סגורים -‬
‫- אין חשמל -‬
‫להתראות, אנשים!‬
‫ביי!‬
‫לעזאזל... ‬
‫כפויי טובה!‬
‫האימא שלנו נפטרה‬ ‫וככה אנחנו ממשיכים הלאה?‬
‫אנחנו לא חסרי כוחות,‬ ‫אנחנו מלאי כוחות!‬
‫אם קלאודיה הייתה כאן,‬ ‫היא הייתה אומרת "הלאה".‬
‫בפוארטו ריקו‬ ‫יש הפסקות חשמל כל הזמן‬
‫ואנחנו עדיין מלאים בשמחה!‬
‫זה כמו "אי הגטו של גיליגן".‬
‫אהובה, תירגעי. מה ישו היה עושה?‬
‫אני נראית לך כמו ישו?‬
‫כאילו, לפעמים,‬ ‫אם אני מכווצת עיניים.‬
‫היי!‬
‫מה כל השטויות האלה‬ ‫ברחובות היום?‬
‫לא חשבתי שיום כזה יגיע‬
‫ממתי עמים לטינים מפחדים מחום?‬
‫בתור ילדה קטנה‬ ‫שגדלה בגבעות של וגה אלטה‬
‫הכי אהבתי את חג המולד‬
‫תשאלי אותי למה.‬ ‫-למה?‬
‫שלג לא היה בכלל‬
‫אבל הקוקיטו זרם וחוסל... ‬
‫כששרנו "אגווינאלדו"‬ ‫הקרנבל אז הלך וגדל‬
‫העסקים נסגרים‬ ‫ונעזוב בעוד שנייה‬
‫בואו נרים קרנבל‬
‫פה בשכונה... ‬
‫הופה!‬
‫קרנבל פה בשכונה... ‬
‫קרנבל פה בשכונה‬
‫אנחנו לא צריכים חשמל‬ ‫תזיזו את התחת‬
‫תוציאו מאראקס,‬ ‫תשלפו את התוף‬
‫ותצטרפו לחגיגה‬
‫קרנבל פה בשכונה‬
‫לי, לי, לי יש שאלה,‬ ‫לא הבנתי, מה אנחנו שרות?‬
‫תמציאי תוך כדי‬ ‫אנחנו מאלתרות‬
‫אפשר לשיר כל דבר‬ ‫-רגע, מה?‬
‫קרלה, מה שעולה לך לראש,‬ ‫כל עוד זה שיר, זה מותר‬
‫אימא קובנית-דומיניקנית‬ ‫ואבא מצ'ילה ו-"פי-אר", כלומר,‬
‫אני צ'ילה-דומ-פואר-קובנית,‬
‫אבל מ-"קווינס" יותר קל לומר‬
‫קרנבל פה בשכונה‬
‫על מה כל השמחה?‬ ‫חם והחשמל בהפסקה‬
‫אני מוכרחה לעזוב ומהר‬ ‫-המצב מחמיר כל דקה‬
‫אי אפשר לצאת לרקוד עם חבר‬ ‫מבלי לסבול מדריכות ודחיפות‬
‫היי, סליחה,‬
‫ונסה, אל תעמידי פנים‬ ‫שאתם "ידידים"‬
‫הוא מאוהב בך,‬ ‫כולנו יודעות‬
‫וואו.‬
‫עכשיו שאמרת, המתח שהזכרת‬ ‫הכי שקוף בעולם‬
‫איזה שטויות‬ ‫-נסי רגע לראות‬
‫את שותה קפה בחינם‬
‫קרנבל פה בשכונה‬
‫הנה אוסנאבי!‬
‫יו! יו! יו... ‬
‫כולם, התאספו ושבו‬ ‫יש לי הודעה שחשוב לי שתדעו‬
‫שום דבר לא כובל אותי לכאן‬
‫הסוד נחשף,‬ ‫ספרו לכולם שאני עף‬
‫אני סוגר את החנות,‬ ‫שימו לב, שימו לב‬
‫סוני, תוציא משקאות לכל מי שאוהב‬
‫לפתוח בקבוקים,‬ ‫נשיקה לאלוהים‬
‫מתגעגע לאבואלה,‬ ‫אבל כבר מאוחר‬
‫דניאלה, קרלה, תארזו, לא לשכוח דבר‬ ‫עולים על מטוס לרפובליקה מחר!‬
‫אלוהים!‬
‫הניפו את הדגל‬ ‫של האומה הדומיניקנית‬
‫הניפו את הדגל של‬ ‫האומה הפורטוריקנית‬
‫הניפו את הדגל של האומה המקסיקנית‬
‫הניפו את הדגל של האומה הקובנית‬
‫הניפו את הדגל‬ ‫-היי!‬
‫שכולם יוכלו להסתכל‬ ‫-היי!‬
‫זו תזכורת לארצי‬
‫אני זוכר את מולדתי‬
‫הדגל של מדינתי‬ ‫-היי!‬
‫מכיל את כל נשמתי‬ ‫-היי!‬
‫וכשיגיע יום מותי‬
‫קברו אותי בארץ מולדתי... ‬
‫היי בני, שלום‬ ‫לדעתך היום הסוס הוקסם?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שמעתי שאתה ונינה‬ ‫התגלגלתם בתוך האסם‬
‫היי!‬
‫בני ונינה בין העצים... ‬ ‫-זה לא נכון!‬
‫הם יושבים ומתנשקים‬ ‫-זו אשמתך!‬
‫מה הרכילות?‬ ‫נינה ובני‬
‫הם יושבים ומתנשקים‬
‫עצרו! חכו רק רגע‬
‫אוסנאבי לרפובליקה אותנו עוזב?‬
‫ובני גנב לי‬ ‫את הבחורה שאני אוהב?‬
‫היא הייתה השמרטפית שלי קודם!‬
‫תקשיבו כולם,‬ ‫זה מה שאתם רוצים?‬
‫אם נסגור את המכולת‬ ‫לא יהיה פה שום דבר‬
‫המוניות נמכרו,‬ ‫הסלון נסגר‬
‫האור של השכונה לא יוחזר‬ ‫כי‬
‫אנחנו חסרי אונים‬ ‫חסרי אונים‬
‫ואתם רוקדים, שרים וחוגגים‬
‫כבר נהיה מאוחר‬ ‫וכולנו נמחקים‬
‫אנחנו חסרי אונים‬ ‫חסרי אונים‬
‫כן, חסרי אונים‬ ‫אז בוא נדליק פה אור‬
‫אין פה דבר שלא נוכל לעבור‬
‫אולי אותה צודק,‬ ‫תקרא לחוקרים‬
‫אולי אין לנו כוח‬ ‫שכונה של עובדים זרים‬
‫אולי נגזר על השכונה להשתנות‬
‫אולי זה הלילה האחרון לחיות‬ ‫בו יחד; עם זאת‬
‫איך תרצה להתמודד?‬
‫תעדיף לבזבז את הסוף הקרוב‬ ‫והכול לאבד?‬
‫אתם מוזמנים לטמון ראש בחול‬
‫אני אניף את הדגל שלי,‬ ‫זה הכול‬
‫הניפו את הדגל‬ ‫-היי!‬
‫שכולם יוכלו להסתכל‬ ‫-היי!‬
‫נוכל להרים את הקול שלנו?‬
‫אני רוצה שיישמעו אותנו!‬ ‫-היי!‬
‫הדגל של מולדתי‬ ‫מכיל את כל נשמתי‬
‫בואו נשיר חזק ורועש‬
‫שניו ג'רזי תרגיש‬ ‫את ההאדסון גועש!‬
‫הניפו את הדלג‬ ‫שכולם יוכלו להסתכל‬
‫מפוארטו ריקו‬ ‫עד סנטו דומינגו‬
‫בכל מקום בעולם‬ ‫נייצג את העם ונרקוד עם כולם!‬
‫הדגל של מולדתי‬
‫מכיל את כל נשמתי‬
‫ונסה, עזבי מה יכל להיות‬
‫בואי נרקוד,‬ ‫זה הלילה האחרון שלנו לחיות בשכונה‬
‫הופה!‬
‫קרנבל פה בשכונה‬
‫הניפו את הדגל... ‬
‫קרנבל פה בשכונה‬
‫וכשיגיע יום מותי‬
‫קרנבל פה בשכונה‬ ‫-קברו אותי בארץ מולדתי‬
‫פה בשכונה... ‬ ‫-הניפו את הדגל‬
‫של האומה הדומיניקנית‬
‫הניפו את הדגל‬ ‫של האומה הפורטוריקנית‬
‫הניפו את הדגל‬ ‫של האומה המקסיקנית‬
‫הניפו את הדגל‬ ‫את הדגל... ‬
‫הניפו את הדגל!‬ ‫היי!‬
‫אנחנו אוהבות אתכם! אוהבות אתכם!‬
‫- שלושים יום מאז הבלקאאוט,‬ ‫26 מעלות -‬
‫טוב, תיזהר על היד.‬ ‫-תדחוף.‬
‫טוב, טוב... ‬ ‫-הנה, הנה.‬
‫האצבע!‬ ‫-אלוהים... ‬
‫תקשיב, אני מסתדרת.‬ ‫-פשוט תלחץ.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אלוהים,‬ ‫את נוסעת רק עד חג ההודיה.‬
‫נינה... ‬
‫תן לי להקשיב לשכונה שלי.‬
‫השקיעה הייתה יפה יותר‬ ‫כשלא היה חשמל.‬
‫טוב, אז מה דעתך... ‬
‫שנעמיד פנים שעדיין אין?‬
‫נשמע לי טוב.‬ ‫-כן?‬
‫תחילת יולי... ‬
‫כל הקיץ לפנינו.‬
‫כשהשמש תשקע‬
‫תזדקקי לפנס‬
‫תזדקקי לנר‬
‫נראה לי שאסתדר‬
‫כשתעזבי את העיר‬
‫אקנה לך סים עם שיחות‬
‫כי אני התאהבתי קשות‬
‫בך‬ ‫-בך‬
‫אני אחזור בתחילת השנה‬
‫ואני אנסה מהשכונה‬
‫לצאת מערבה,‬ ‫אל קליפורניה‬
‫הקיץ עדיין שלנו‬
‫ויש לנו אותנו‬
‫לזמן רב אפילו יותר‬
‫כשתצאי לדרכך‬
‫ותהיי רחוקה כל כך‬
‫האם תשכחי אותי?‬
‫גם אם אנסה, לא אשכח‬
‫וכשאהיה לבד‬
‫אעצום עיניי‬
‫אז אוכל לראות פנייך שוב‬
‫וכשתלכי‬
‫תדעי שאחכה לך‬
‫כשתלכי‬
‫אבל כרגע אני עוד כאן‬
‫את הקשר נתחזק‬
‫אך למקרה שנתרחק‬
‫בני... ‬ ‫-חשוב לי שתדעי‬
‫לא, לא... ‬
‫את העולם עוד תשני‬
‫אני אחשוב על הבית‬
‫ואחשוב גם עליך בכל יום‬
‫באותו הזמן... ‬
‫כשהשמש תשקע‬
‫כשהשמש תשקע... ‬
‫נינה אפילו לא נתנה לו‬ ‫להסיע אותה לשדה התעופה.‬
‫היא רצתה לעשות את הצעד הזה לבדה.‬
‫אישה עצמאית ועקשנית.‬
‫כמוך, בתי.‬
‫וזה טוב.‬
‫- לאוסנאבי -‬
‫- כרטיס לוטו -‬
‫מה... ‬
‫אין מצב... ‬
‫אין מצב!‬
‫אין מצב שעשית את זה!‬
‫אתה עובד עליי!‬
‫אתה עובד עליי, בן אדם!‬
‫היי, אבואלה... ‬
‫הלו? כן, עד מתי אתם פתוחים?‬
‫הבנתי. כן.‬
‫בסדר, תודה רבה.‬ ‫תודה, להתראות.‬
‫וואו.‬
‫היי.‬
‫פשוט עמדת שם?‬
‫אני... שמעתי שאתה נוסע מחר.‬
‫כן.‬
‫בואי, תיכנסי.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫איך הדירה החדשה?‬
‫היא נהדרת.‬
‫האצבעות שלי מסרבות לזוז.‬ ‫לא תפרתי כלום מאז שעברתי.‬
‫זה יבוא.‬ ‫-כן.‬
‫אני מניחה שאני מחכה להשראה... ‬
‫את די יצירתית ואמנותית... ‬
‫אז... אני חושב שהיא תבוא.‬
‫אז... ‬
‫קניתי לך משהו מיוחד‬
‫מחנות פה על יד‬
‫יש לך תוכניות הערב?‬ ‫-לנקות... ‬
‫סיימת להיום‬ ‫-מה פתאום‬
‫כי יש לנו דייט‬ ‫-טוב... ‬
‫לפני ההמראה‬
‫אני חייבת לך שמפניה קרה‬
‫לא... ‬ ‫-כן, שמפניה קרה‬
‫בחיי, הבקבוק עדיין קפוא,‬ ‫בדיוק קנית אותו‬
‫תפתח אותו‬ ‫-לא יודע אם יש פה ספלים‬
‫או חד"פ, הכול כבר נמצא בארגזים‬
‫הלילה, נשתה ישר מהבקבוק‬
‫אוסנאבי‬ ‫-כן?‬
‫דניאלה סיפרה לי‬ ‫מה עשית למעני‬
‫ובכנות, זה הדבר הכי מקסים‬ ‫שעשו למעני‬
‫אז איך אוכל לגמול לך‬ ‫על כל הטוב שיש שם בליבך?‬
‫איך מורידים את הדבר המוזהב הזה?‬
‫אוסנאבי!‬ ‫-כן?‬
‫לפני שאתה עוזב את העיר‬
‫לפני שהשלטים ירדו‬ ‫ואת הפינה כבר לא אכיר‬
‫בוא נעשה סיבוב בשכונה‬ ‫וניפרד לשלום‬
‫אוסנאבי, אתה מסתדר?‬
‫הכול בסדר,‬ ‫רוצה לפתוח את הבקבוק‬
‫תראי,‬ ‫נשברה חתיכת הפח‬
‫אבל אני עוד אפתח‬ ‫את הבקבוק הארור‬
‫תן לראות,‬ ‫לא, אני מסתדר‬
‫היי, אוסנאבי,‬ ‫עזוב את השמפנייה‬
‫אבל הלכת וטרחת‬ ‫והצלחת לקנות לנו משקה‬
‫והכול בסוף יסתדר‬
‫סליחה,‬ ‫היום לא יכל להיות ארוך יותר‬
‫אתה מוכרח להישאר‬ ‫-מה?‬
‫תגור בצפון העיר,‬ ‫על השכונה אל תוותר‬
‫חה חה, ממש קורע‬
‫אתה יודע,‬ ‫זה לא שלסוני יש מודל לחיקוי‬
‫מודל לחיקוי?‬ ‫-מישהו שייקח אחריות‬
‫על מה את מדברת בדיוק?‬ ‫-אני מנסה לומר‬
‫החופשה יכולה לחכות‬
‫ונסה, חופשה?‬ ‫את זאת שעזבה בעצמה‬
‫ועברתי לרחוב מספר ארבע‬
‫זה במרחק נסיעת רכבת‬ ‫-מה בדיוק את אומרת?‬
‫אתה עוזב את המדינה‬
‫לא נראה אותך שוב לעולם‬ ‫-מה בדיוק את אומרת?‬
‫שלקפה שלך כולם מכורים‬ ‫ככה לא קמים ועוזבים את כולם‬
‫ונסה, אני לא מבין למה כל הזעם‬
‫הלוואי שזה היה זעם‬
‫נזכרתי מאוחר... ‬
‫כמה זמן ההליך הזה ייקח?‬
‫טוב, מהגשת הבקשה,‬
‫לביקורים בבית המשפט, ערעורים,‬
‫ועד להחלטה הסופית?‬
‫זה יכול לקחת חמישה חודשים‬ ‫או חמש שנים.‬
‫חמש שנים?‬
‫כן.‬
‫עד שיקבל גרין קארד‬ ‫או דחייה סופית.‬
‫בתי המשפט עובדים בקצב משלהם.‬
‫אז נתחיל את התהליך היום.‬
‫זה שווה 96 אלף דולר.‬
‫כמה עזרה זה יכול לקנות לנו?‬
‫אני רוצה לשלם לך‬
‫ולהפקיד את השאר‬ ‫בחיסכון עבור סוני.‬
‫אחי... ‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫אלוהים, זה המון כסף.‬
‫שמור על הפה שלך, אח.‬ ‫-מתי קיבלת את זה?‬
‫מה זאת אומרת מתי קיבלתי את זה?‬ ‫אל תדאג מזה.‬
‫למה אתה תמיד שואל שאלות?‬
‫אתה יודע,‬ ‫יותר מקובל לשלם בצ'קים.‬
‫אני עולה לטיסה הראשונה בבוקר.‬
‫אין לי זמן לפדות את זה.‬
‫הלוואי שהיה לי, אבל אני... ‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, בן... ‬
‫זו הולכת להיות רכבת הרים רגשית.‬
‫ויכול להיות שהיא‬ ‫תסתיים בשברון לב.‬
‫אבל יש סיכוי, נכון?‬
‫כן, אבל החובה שלי‬ ‫היא לוודא שהוא מבין... ‬
‫שהסיכויים נגדכם.‬
‫אני מבין.‬
‫אבל אני בכל זאת רוצה להילחם.‬
‫בסדר.‬
‫פיט!‬
‫ברצינות?‬
‫טעות שלי. תשתמשי באחד השטיחים.‬
‫היי... ‬
‫כמה אתה רוצה על זה?‬
‫כלום. יש לי מלא כאלה.‬
‫שמעתם?‬
‫אלו קולות האלים.‬
‫בבוקר האחרון שלי... ‬
‫הרכבת של השעה אחת‬ ‫נשמעה כמו חואן לואיס גרה‬
‫ומשאיות הזבל?‬
‫הן הריחו כמו פרחים.‬
‫התקופה הטובה בחיי.‬
‫הנה אני בא.‬
‫השמש עולה מעל וושינגטון הייטס‬
‫הזריחה הגיעה,‬ ‫הבניינים מאירים‬
‫אני אורז‬ ‫כי החיים ממשיכים וממשיכים‬
‫אני מחשב,‬ ‫רגע לפני המעבר לחו"ל‬
‫את המזומן שעם הזמן‬ ‫ישאיר את סוני במסלול‬
‫אבואלה רצתה שאשב על החוף‬ ‫עם מרגריטה ביד מול הנוף‬
‫וזה בדיוק מה שיהיה בסוף‬
‫ותראו אותי, היום הטיסה‬
‫ממריא בשבע-ארבע-שבע‬ ‫משדה התעופה‬
‫ברזי הכיבוי זורמים‬
‫הבריזה הקרירה נושבת‬
‫ברזי הכיבוי זורמים‬
‫הבריזה הקרירה נושבת‬
‫ברזי הכיבוי זורמים... ‬ ‫-פירגואה, פירגואה‬
‫הבריזה הקרירה‬ ‫-פירגואה מקרח טרי‬
‫נושבת... ‬ ‫-פירגואה מתוק וקריר‬
‫פירגואה, פירגואה‬
‫-ברזי הכיבוי זורמים‬
‫פריגואה מקרח טרי‬ ‫-הבריזה הקרירה‬
‫נושבת... ‬
‫לנצח... ‬
‫זה יקרה בקרוב... ‬
‫רוחות ההאדסון נושבים‬ ‫ובדיוק‬
‫כשחשבת שנמאס מהמקום‬ ‫הזכרונות אותך שוטפים‬
‫אורות הבוקר‬ ‫מיציאת החירום‬
‫הלילות בפארק בנט‬ ‫עם ביג פאן בפול ווליום‬
‫למען האמת,‬ ‫אני מאוד אתגעגע‬
‫לחוכמה של קווין ולקולו‬ ‫שמהמוקד בוקע‬
‫לזריחה,‬ ‫לוונסה בסלון המספרה‬
‫צריך להתקדם, אין ברירה‬
‫כשניעלם, מי יזכור שזה קרה?‬
‫עם סוף העבודה, בגמר‬
‫כשהערב ינחת עלינו‬ ‫כי מאוחר‬
‫האם ינוח אז ליבנו‬ ‫כמו שנאמר‬
‫כשנניח את חרבנו‬ ‫בסופו של דבר‬
‫מה נשאיר אחרינו?‬
‫יותר מהכול אתגעגע,‬ ‫אבואלה לאיך שלחשת‬
‫כשמילאת לוטו‬ ‫בכל חג מולד כמעט‬
‫בעוד חמש שנים,‬ ‫כשגם כאן יהיו רק עשירים והיפסטרים‬
‫מי יתגעגע לעסק קטן ומרופט?‬
‫היי, אתה... ‬
‫היי.‬
‫יש לך שתי דקות?‬
‫כן... ‬
‫אמרת שרצית לראות את העולם‬ ‫מבעד לעיניים שלי, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-בוא איתי.‬
‫אל תציץ.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫זהירות.‬
‫לאן אני הולך?‬ ‫-תעמוד כאן.‬
‫איפה?‬ ‫-אל תציץ.‬
‫אני לא... -אני מרגישה שאתה מנסה‬ ‫לפקוח עיניים, טוב?‬
‫אני לא... ‬ ‫-אל תציץ!‬
‫חכה.‬
‫טוב, תפקח אותן.‬
‫אחרי שיצאתי מהבית שלך אתמול בלילה,‬ ‫אני פשוט... ‬
‫הסתובבתי קצת.‬
‫ואז נתקלתי בפיט.‬
‫וראיתי את הבדים שלו ו... ‬
‫וחשבתי שזה יהיה העיצוב הבא שלי.‬
‫אז התקשרתי לסוני וביקשתי‬ ‫שייפתח את המכולת‬
‫כי האצבעות שלי היו מוכרחות לזוז.‬
‫היא התחילה לעבוד ואמרה‬ ‫"אני צריכה עוד בדים".‬
‫אז התחלתי לצייר.‬
‫היי, איך אתה... ‬
‫זה החוף של אבא שלי.‬
‫כן.‬ ‫היו לך המון תמונות על יד הקופה.‬
‫וציירתי מהזיכרון.‬
‫אני ציירתי את הסרטן בפינה.‬
‫מה מצחיק?‬
‫למי אכפת מהסרטן בפינה?‬
‫מה זאת אומרת? הוא החלק הכי טוב.‬
‫לא נכון, יש סיבה שהוא בפינה.‬
‫אז אתה אומר שאתה לא אוהב אותו?‬
‫אני אומר הרבה דברים, זה נראה‬ ‫כאילו ילד בכיתה ד' צייר את זה.‬
‫אתה יכול למכור אותו.‬ ‫-לא נכון. כן? בכמה?‬
‫עשרים וחמישה סנט?‬ ‫-לדעתי בכמה אלפים.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני רק אומר... ‬
‫הוא שונא את זה.‬
‫הוא מגבש חוות דעת אמנותית.‬
‫- סבלנות ואמונה -‬
‫עשית את כל זה בלילה בשבילי?‬
‫כן.‬
‫הנה, הלכה הטיסה שלי‬
‫מה?‬
‫גרפיטי פיט‬ ‫אתה צריך לקנות עוד כמה פחיות‬
‫קח כסף, יש שינוי קל בתוכניות‬ ‫-נחמד!‬
‫חברים, יש עבודה,‬ ‫אני לא סתם מדבר‬
‫ספרו לכולם‬ ‫שהחלטתי להישאר‬
‫לכו, ספרו לכולם, שידעו מה המצב,‬ ‫סוני!‬
‫לך עכשיו!‬
‫היי! אוסנאבי נשאר!‬
‫כן, אני פנס רחוב‬ ‫בקיץ החמים‬
‫מאיר את הסיפורים‬ ‫של העוברים והשבים‬
‫לחלקם יש סוף מתוק,‬ ‫חלקם קצת מרירים‬
‫אבל אני מכיר את כולם‬ ‫לכן החיים שלי שלמים‬
‫ומי אם לא אני?‬ ‫אין מורשת בלעדיי‬
‫מי יישמור מתכון סודי‬ ‫לקפה מתוק מדי?‬
‫אבואלה, ת.נ.צ.ב.ה.‬ ‫הזיכרון שלך עוד חי‬
‫אבל סוני צריך לגדול‬ ‫והפינה הזו היא כל חיי‬
‫בזכותה אני מוצלח‬ ‫זה עוד מבחן שנצלח ונמשיך לשרוד‬
‫נכון מאוד,‬ ‫לעולם לא אעזוב‬
‫ואם עיניים נעצום, הברז הוא החוף‬ ‫הסירנה היא הרוח‬
‫ויציאות החירום‬ ‫הן העלים של הדקלים‬
‫- ונסה עיצובים -‬
‫אבואלה, מצטער‬
‫לא אסע כי את הסיפור שלך‬ ‫אני חייב לספר‬
‫נוכל להיפרד בחיוך וקריצה‬ ‫האי שלי נמצא‬
‫כל הזמן הזה הייתי עליו,‬ ‫אני בבית‬
‫- אל סווניטו -‬
‫עד אז... ‬
‫חשבתי שזה בלשון עבר.‬
‫מה בלשון עבר?‬
‫"התקופה הטובה בחיי".‬
‫אז נשארתי.‬
‫ובניתי את החלום הקטן שלי,‬ ‫את ה-"סווניטו" שלי.‬
‫כאן, בוושינגטון הייטס.‬
‫תגידו את השם‬ ‫כדי שלא תיעלם.‬
‫וושינגטון הייטס!‬
‫כי המקום הזה,‬ ‫זהו זה.‬
‫את... את בתי... ‬
‫את המקום הזה.‬
‫לנצח... ‬
‫יש לי דייט הערב... ‬
‫אני לומד.‬
‫אבל יש סיכוי, נכון?‬
‫מכרנו כרטיס זוכה!‬
‫להתחיל בקטן, לחלום בגדול.‬
‫הפרטים הקטנים... ‬
‫שמספרים לעולם‬ ‫שאנחנו לא בלתי נראים.‬
‫אפשר להיכנס עכשיו למים?‬
‫בן אדם, אתה מדבר בלי סוף... ‬
‫כן, קדימה, איריס!‬
‫בבקשה, אבא, אפשר ללכת גם?‬
‫תשאלי את אימא.‬
‫אימא! אפשר?‬
‫בבקשה... ‬
‫כן, חיים שלי, לכי.‬
‫יש!‬
‫אני אוהבת אותך, אבא.‬
‫ברזי הכיבוי זורמים‬
‫הבריזה הקרירה נושבת... ‬
‫אלו החיים הנפלאים‬ ‫חג מולד שמח לבונים והגוזמים‬
‫אני בבית!‬ ‫-ברזי הכיבוי זורמים‬
‫הבריזה הקרירה נושבת‬
‫אבואלה,‬ ‫זה לא שרפרף, זה כס‬
‫הציפורים שלך עזבו אך לא צריך לחפש,‬ ‫אני בבית!‬
‫הקפה לא נגמר,‬ ‫אני עדיין שר‬
‫במכולת שלי ברחוב המוכר,‬ ‫אני בבית‬
‫אנשים הולכים ושבים‬ ‫אני אראה לכולם מה אנחנו יודעים‬
‫אין מקום כמו הבית‬
‫בואו נעמיד דברים על תיקונים‬
‫אני אציע לוונסה‬ ‫ונצא כי הפעם‬
‫אני בבית‬
‫עם ארבעים מעלות בצל‬
‫אבל עם סבלנות ואמונה‬ ‫אין דבר שיתקלקל‬
‫אני בבית‬
‫הצלילים באוויר עוטפים את כולם‬
‫קחו רכבת לפסגת העולם‬ ‫אני שם!‬
‫אני בבית!‬
‫- לזכרה של דורין,‬ ‫זמרת השיר "פארה סימפרה" -‬
‫- פירגואה -‬
‫חם היום יותר מבאיים‬
‫המשאית של סופטי שבקה חיים‬
‫שלחו הנה מישהו, אני לא... ‬
‫והלקוחות שלו, הנה הם באים‬
‫העיר שלי, כולם יודעים!‬
‫פירגואה, פירגואה‬
‫איזה חרא... ‬ ‫-פירגואה בדולר ורבע‬
‫פירגואה, פירגואה‬
‫פירגואה בשניים ורבע‬
‫חומרי גלם טריים,‬ ‫מקפיצים מחירים‬
‫בלקאאוט קפוא,‬ ‫בלקאאוט קפוא‬
‫ממשיכים לשרוד... ‬
‫פירגואה!‬
‫תרגום והפקת כתוביות: אסף פרץ‬