ג'ומנג'י
היי, ילד.
- מה? - מצאתי משהו.
אתה חייב לראות את זה.
"ג'ומנג'י".
משחק לוח?
מי משחק במשחקי-לוח?
ג'ומנג'י
ג'ומנג'י : שורדים בג'ונגל
חמיקה, חמיקה.
חמיקה. חסימה.
חבטת וו תחתית.
תחבוט לו את הראש. אתה מת.
מכה. מכה. תגובה. חבטת ראש.
עשית?
- עשיתי. - הפסדת.
פריק האוז 20 דקות.
"בנג'מין פרנקלין, והתחושה הזו של ייחודיות לאומית...
"היא שהבעירה את האש המשתוללת של ההתפשטות מערבה".
ספנסר? חמודי?
אמא, מה אמרנו על לדפוק בדלת?
אני מאחרת לעבודה. אתה הולך לאבא אחרי בית הספר?
- כן, כנראה. - אל תשכח את המזרק-אפי.
ובבקשה, תזכור שהעולם הוא מקום מבעית.
תיזהר מהכל ואני אוהבת אותך יותר מהחיים עצמם.
- נתראה בראשון בערב. - אוקיי.
מחטא ידיים
- נתראה, אמא. - תאכל משהו לפני שאתה יוצא.
אני לא יכול. אני חייב לפגוש את ספנסר.
- ספנסר גילפין? - כן, ספנסר גילפין.
הוא נותן לי שיעורים פרטיים.
- עוזר לי להעלות את הציונים. - אני שמחה לשמוע את זה.
ספנסר גילפין הקטן.
- הציונים שלך יהיו בסדר? - כן, אמא. בשביל זה הוא עוזר לי.
יהיה ממש חבל אם תודח מהנבחרת.
אני לא הולך להיות מודח מהנבחרת.
הכל יהיה בסדר. אוקיי?
אוקיי.
זה חמוד, נכון?
כן.
בת'אני ווקר. כרגע התגלגלתי מהמיטה. בוקר זה איכס. מתה על החיים שלי
- יו. - היי, פריג'.
למה אתה במעיל גשם?
- מה זאת אומרת? - זאת אומרת, לא יורד גשם.
אבל אולי ירד. אי אפשר לדעת מה יקרה.
- אוי, וויי! - מה הקטע?
אפשר קצת לזרז את העניינים? מלחיץ אותי ה"פריק האוז" הזה.
קח.
- עשית הגהה על הכל? - כן. ויש לזה...
התחלה ו...
סוף, וכמה דברים באמצע.
הייתי עושה את זה בעצמי אם היה לי זמן וכאלה.
כן, לא סיפור.
היי, אחי, חשבתי... היה ממש כיף...
לכתוב לך את העבודות ולעשות לך שיעורים וכל זה...
אבל אני לא יודע מה אתה עושה בסופ"ש...
- אבל חשבתי... - בסופ"ש הזה, כן.
- היי, פריג'. - היי.
רוצה טרמפ?
- אני נוסע איתה. - אתה יודע מה?
האמת שגם לי עדיף, בקטע של הלו"ז, אז...
ביי בינתיים, רפריג'רייטור.
מצטער. מצטער.
מה קורה, ילדה?
שיהיה.
זה לא כאילו הייתי החבר הכי טוב שלך כל הילדות שלך.
- הכל בסדר. - מה אמרת?
כלום, אדוני.
איזה מוזר הבחור הזה.
איזה מסכן.
ממש נורא מה שקרה לאנשים האלה.
- אני התכוונתי לילד. - מה אתה עושה פה?
רק דיברתי עם חבר.
כדאי שתבחר יותר בזהירות את המקומות שאתה משוטט בהם, הבנת?
כן, מר וריק. הבנתי.
העולם הזה בולע ילדים כמוך.
תיכון ברנטפורד
עברו שעתיים מאז שהעליתי את הפוסט...
והוא לא הגיב ואפילו לא עשה לייק.
- את ראית את זה. - כן, מהמם.
אני ממש לא מבינה מה הבעיה שלו.
תודה. זה לא שאני מעלה פוסטים כל הזמן, רק ברמה של להישאר בעניינים.
- אבל זה מספיק מגניב... - היי, מישהי מאחורייך.
- היי. - היי.
בת'אני, יכול להיות שדיברת בנייד באמצע הבוחן?
כן, אבל כבר סיימתי אותו.
אוקיי. ושמת לב שאנשים אחרים עדיין לא סיימו?
- אז מה? - אני מצטערת, אני אתחיל מהתחלה.
את מודעת לעובדה שיש עוד אנשים בעולם, נכון?
תקשיבי, אני באמצע משהו כרגע, ו...
גם אני ממש לא מאושרת מזה.
אני באמצע משבר, ולוסינדה, זאת אומרת...
היא תומכת בי כאשה ואולי כדאי שגם את תתנהגי כמוה.
- תנתקי את השיחה. - אוקיי, אני כבר מסיימת.
- בת'אני, תנתקי עכשיו. - שתי דקות וזהו.
וזה ריתוק.
קדימה, תמשיכו בעבודת ידיים.
- בת'אני, איחרת. - מצטערת.
שמעתי שהם נפרדו, היא והשחקן פוטבול.
אולי זאת ההזדמנות שלך, פאספלד.
טוב, עכשיו נתאמן בתפיסות ובזריקות.
אז תתארגנו בצמדים וקחו כדור. בזריזות!
היי, מרתה.
מרתה, את לא יכולה לשחק לבד.
תבחרי מישהו.
קדימה.
לא, אני בסדר.
אוקיי.
את חייבת להשתתף בדיוק כמו כולם.
אחרת, למה את פה בכלל?
זה שיעור חובה.
- מרתה... - בעיניי זה חסר טעם.
זה לא מה שיעזור לי להתקבל לפרינסטון...
ואני לא מבינה את האובססיה הזאת...
לזרוק כדורים לטבעות ו"טאצ'דאון", 5 נקודות!
אוקיי. יש הרבה דברים בעייתיים במה שאמרת, אבל זאת קודם כל...
פעילות גופנית, שזה דבר טוב...
עם אנשים אחרים, שגם זה טוב.
ואם תנסי, אולי אפילו יהיה לך קצת כיף.
כיף. זה מה שאנחנו עושים פה? כיף?
זה בית ספר.
אנחנו אמורים ללמוד דברים שיש להם חשיבות.
- אוקיי, מרתה... - אין לנו הרבה זמן בחיים האלה...
ואני אישית לא רוצה לבזבז אותם על להיות, כאילו, מורה להתעמלות.
- זה יצא לא טוב. - כן, ממש.
זה ריתוק.
זה היה חזק.
ממש קטלני.
ספנסר גילפין?
שב, ספנסר.
מיס מאת'רס?
"והתחושה הזו של ייחודיות לאומית היא שהבעירה...
"את האש המשתוללת של ההתפשטות מערבה".
נשמע לך מוכר, מר גילפין?
- ממש לא. - זה המשפט האחרון...
בעבודה של אנתוני על ההתפשטות מערבה...
ולגמרי במקרה, זה המשפט האחרון...
בעבודה שלך על ההתפשטות מערבה מהשנה שעברה.
מעניין.
באמת?
לדעתי. כלומר, מה הסיכוי שיקרה דבר כזה?
זעום.
כן, והשתמשת באותה מטפורה...
"האש המשתוללת", בעבודות שלך...
על "מסיבת התה של בוסטון", על "קרב גטיסברג"...
ועל תנועת הנשים הסופרג'יסטיות.
כל כך חם בחדר הזה.
אנתוני, אני יודעת עד כמה נחוץ לך לסיים בהצלחה את הקורס שלי...
אבל זאת לא הדרך.
- אני לא אסבול רמאות. - רמאות?
- לא רימיתי. - אני אשם.
הכרחתי אותו.
אתה הכרחת אותו...
לכתוב בשבילו את העבודה שלו?
כן.
תקשיב, אני מצטער, אוקיי?
לא, לא, זה לא אוקיי.
מה נסגר איתך? בגללך העיפו אותי מהנבחרת.
ובגללך כמעט העיפו אותי מהתיכון. אתה לא היחיד...
שמסתכן פה.
- מסתכן? - כן.
זה הדבר הכי מסוכן שעשיתי בחיים שלי.
ותראה אותי עכשיו.
אני משלם את המחיר.
איזו קבוצה עליזה.
ברוכים הבאים לריתוק.
- כן, ספנסר? - רציתי רק להגיד שאני מצטער.
- תודה. - המנהל בנטלי, בסך הכל עשיתי...
בת'אני, בבקשה. כולכם פה מסיבה כלשהי. ואתם יודעים מהי.
אבל זה הדבר שעליו אתם צריכים לחשוב :
מי אתם...
ברגע הזה בזמן.
ומי אתם רוצים להיות.
אתם חיים רק פעם אחת.
ואתם תחליטו איך.
למרבה המזל...
הריתוק הוא המקום הטוב ביותר...
להתבוננות פנימית.
קומו כולכם. בואו.
אנחנו הופכים את החדר הזה למרכז המחשבים החדש.
אבל לפני שנעשה את זה, צריך לפנות אותו.
כל המגזינים הישנים האלה אמורים להגיע למפעל המיחזור.
אבל צריך להכין אותם קודם.
מסתבר שצריך לשלוף את כל הסיכות.
מה שלא תגמרו היום, תגמרו מחר.
- מחר שבת! - בגלל שאני לא רוצה לשחק פוטבול?
- כן, לא נראה לי שזה יעבוד. - זה הוגן.
- שתוק. - אז אני מציע שתתחילו.
תבחרו את כלי הנשק שלכם.
למה לעזאזל הם צריכים פה כדור באולינג?
מה? אין פה קליטה?
- היום הזה יכול להיות עוד יותר גרוע? - את מתכוונת לעזור?
או שאת יפה מדי?
אני יפה מדי.
היי. ראיתי אותך היום עם המאמנת ווב.
כאילו, לא שעקבתי אחרייך... לא כאילו באופן סוטה.
פשוט הייתי בחדר והיינו באותו שיעור.
אבל לדעתי אמרת כמה דברים מאד חכמים...
על זה שאימון גופני זה על הפנים ו...
על נושאים אחרים.
תודה.
כן.
תרומות
יו. מה זה?
- אני לא יודע. - מה זה?
כאילו סוג של "נינטנדו" מהדור הישן?
לא נראה לי.
אני לא מזהה את זה.
"משחק לאלה שמחפשים למצוא...
"דרך להשאיר את עולמם מאחור.
ברוכים הבאים לג'ומנג'י
"ג'ומנג'י".
סיכות, רבותיי. סיכות.
- ג'ומנג'י. מה זה אומר? - אין לי מושג. בחיים לא שמעתי על זה.
בחרו דמות
איזו דמות אני בוחר?
לא יודע. לא נראה לי שזה ממש משנה.
ג'פרסון "מטוס-ימי" מקדונה...
טייס ופרחח בן בליעל.
- זה לא עובד. - אוקיי. תנסה דמות אחרת.
פרנקלין "מוס" פינבאר.
מומחה לזואולוגיה
נשמע קטלני.
והוא מומחה לזואולוגיה, שזה מדהים.
- תבחר אתה. - אוקיי.
דוקטור סמולדר ברייבסטון.
דוקטור ברייבסטון ארכיאולוג חוקר
בת'אני, את איתנו?
בסדר.
אני אהיה...
שלי אוברון...
הגאונה המחוטבת.
קרטוגרפיה הגאונה המחוטבת
יו, סיכות, קדימה. תורך.
לא.
- לא, תודה. - רק לכמה דקות?
- יהיה כיף. - היא לא בקטע של כיף.
אוקיי. בסדר.
זה הולך להיות הדבר הכי דבילי שעשיתי בחיים.
אני מאד בספק.
רובי ראונדהאוז קוטלת גברים
ברוכים הבאים לג'ומנג'י...
מה קורה?
אני חושב שיש פה קצר!
תנתק אותו מהחשמל!
מה קורה? מה קורה לידיים שלך?
- מה קורה לך? - אני לא יודע.
ספנסר!
אוי, אלוהים!
מה לעזאזל?
אוי, לא.
ש... י... י...
חברים?
חברים? למה אני נשמע ככה?
איפה השיער שלי?
מה לכל ה...?
אוי, אלוהים!
מי המניאק המטומטם...?
- מי אתה? - מי אתה?
מי היא?
מי אתם?
אוקיי. מה קורה פה לעזאזל?
- אוי, אלוהים. - זוז ממני!
אני מה זה הולכת לתבוע! מה קורה לקול שלי?
- זוז ממני! אתה מועך אותי! - איפה אני?
זוז!
זוז...
מה לעזאזל? מה קרה לשאר הגוף שלי?
מה זה? מה זה על הגב שלי?
- מה זה הדבר הזה? - אוי, אלוהים.
פריג'?
כן, אני פריג'. מי אתה?
אני ספנסר.
מה? בחיים לא. מה קורה פה?
נראה לי...
שאנחנו בתוך המשחק.
- סליחה? - על מה אתה מדבר?
איכשהו, אין לי מושג...
נראה לי שנשאבנו לתוך המשחק.
הפכנו לאווטארים שבחרנו.
אז זה אני, ספנסר, אבל אני בכל זאת נשמע...
כמו דוקטור סמולדר ברייבסטון.
- אתה רוצה להגיד לי שאתה ספנסר? - כן, בדיוק.
פריג', אני ספנסר. מה שאומר שאתה "מוס" פינבאר.
זה מה שכתוב על הווסט שלך.
- מרתה? - כן.
את רובי ראונדהאוז.
ובת'אני, את פרופסור שלי אוברון.
- רק ששלי זה כנראה קיצור של שלדון. - על מה אתה מדבר?
- אוי, אלוהים. אוי, אלוהים. הוא צודק. - ואתה...
- אתה ספנסר? אתה? - כן. חברים, אני אומר לכם.
אני ספנסר.
כן, זה ספנסר.
אז זה אומר שאני...
אני...
חכי, בת'אני, לא!
לא!
אני גבר שמן בגיל העמידה.
יש לי קעקוע.
אמא שלי תמיד אמרה שהיא תהרוג אותי אם אני אעשה קעקוע.
מה זה?
גם לי יש כזה.
לפעמים.
חכו שנייה!
איפה הנייד שלי?
למה אני לבושה ככה בג'ונגל?
מכנסונים וחולצת בטן מעור?
מה זה צריך להיות?
אני נראית כמו גמד גינה חי! איפה הנייד שלי?
- למי אכפת? - אנחנו בגוף של אנשים אחרים!
הנייד שלך הוא ממש לא הדאגה הכי חשובה...
- כרגע. - באמת? לא נראה לך...
שזה דווקא בדיוק הרגע להתקשר...
או לסמס למישהו או לשנות את הסטטוס...
ל"תקועה במשחק וידיאו מזורגג"?
אני רק אומר שאני בלי הקלריטין שלי.
- ואני אלרגי כמעט לכל דבר. - אוי, לא.
יש לך אלרגיות, ספנסר? אה?
לי חסרים 60 ס"מ מהחלק העליון של הגוף!
זה בכלל לא משהו שיכול לקרות.
אולי כולנו בתרדמת.
ביחד? כולנו בתרדמת ביחד?
זה ההסבר היחיד. מכונת המשחק הישנה הזאת...
כנראה חישמלה את כולנו...
אוי, אלוהים.
כדאי מאד שתיכנס לשם ותציל אותה.
אני לא נכנס לשם! תיכנס אתה לשם!
לא. יש עליי תרמיל גב!
כולם יודעים שלא נכנסים למים עם תרמיל גב.
בת'אני!
את בסדר?
זה היה כל כך עוצמתי.
אני לא קולטת את המקום הזה.
- מה קרה לך? - אכל אותי קרנף.
ואז נזרקתי מהשמיים מגובה 300 מטר.
כן. ככה זה באמת נראה.
זה היה היפופוטם. הם אוכלי-כל.
הם מהירים כמו סוסים למרחקים קצרים...
ועוצמת הנשיכה שלהם היא 100,8 ניוטונים.
איך אני יודע את זה?
אתה זואולוג מומחה.
- מה? - אני עדיין זקן שמן, נכון?
אני חושש שכן.
למה לאף אחד אין בעיה עם זה? היא נפלה מהשמיים.
חברים?
בת'אני, קומי. בת'אני, קומי!
דוקטור ברייבסטון. ברוכים הבאים לג'ומנג'י.
אל תעמדו שם ככה. תיכנסו כבר!
קדימה, קדימה, קדימה!
דוקטור ברייבסטון.
ארכיאולוג מפורסם וחוקר בינלאומי.
נודע בכל שבע היבשות בשל מסעות החקר הנועזים שלך.
יש פה חגורת בטיחות?
אין לך מושג איזה כבוד זה לפגוש אותך סוף סוף.
ואני לא מתבייש לומר שפנים אל פנים אתה עוד יותר מרשים.
תודה.
- מי אתה? - נייג'ל בילינגסלי לשירותך.
רובי ראונדהאוז, קוטלת גברים.
ברוכים הבאים לג'ומנג'י.
כל כך ציפיתי לבואכם.
כידוע לכם, ג'ומנג'י בסכנה גדולה.
אנחנו סומכים על ארבעתכם שתסירו את הקללה.
- קללה? - איזו קללה?
סליחה, ראית את הטלפון שלי איפשהו?
פרופסור שלדון אוברון.
ברוך הבא לג'ומנג'י. נייג'ל בילינגסלי לשירותך.
כל כך ציפיתי לבואכם.
מה הקטע של הבחור הזה?
נראה לי שהוא דל"פ.
הוא מה? באנגלית, בבקשה.
דמות לא פעילה. הוא חלק מהמשחק.
אז כל מה ששואלים אותו, יש לו רק סדרה של תשובות מתוכנתות.
הבנתי. עכשיו הכל ברור לי.
פרנקלין "מאוס" (עכבר) פינבאר.
ברוך הבא לג'ומנג'י.
"מוס", לא "מאוס".
לא, אישי הטוב. אני די בטוח שזה "מאוס".
- "מאוס"? - שם חיבה שניתן...
לך בגלל זעירותך וקסם הליכותיך.
ידעתי שתהיה פה.
ד"ר ברייבסטון לא זז בלי עוזרו הנאמן.
עוזר?
מאז שד"ר ברייבסטון חילץ אותך מאחיזתו של מפקד צבא מקומי...
בפרו, אתה תמיד לצידו.
- נכון. - אפשר לחזור לסיפור הקללה?
הכל מתועד במכתב ששלחתי לך.
- אולי כדאי שתקרא אותו בקול. - אין לי שום מכ...
הבנתי.
"ד"ר ברייבסטון, אני כותב אליך עקב מצבנו הנואש...
"בג'ומנג'י. אנחנו זקוקים לעזרתך המיידית".
- חברים? - מה קורה פה?
מה קורה פה לעזאזל?
לדעתי זה קטע הסבר משולב. יש את זה בהרבה משחקים.
זה כמו סרטון קצר שמסביר את הרקע.
שמי נייג'ל בילינגסלי...
מורה הדרך בג'ומנג'י.
נשכרתי לתפקיד ע"י שותפך בעבר...
והיום אויבך המר, פרופסור ראסל ואן פלט...
להוביל משלחת-חקר הרת-גורל.
פרופסור ואן פלט בא...
לחפש אחר מקדש היגואר האגדי...
המקום שבו טמונה לבטח האבן הקדושה של ג'ומנג'י.
מי כמוך מכיר את האובססיה האדירה שלו לאבן.
ואחרי שנים של חיפושים, הוא האמין...
שגילה את מיקומה.
האם זה יתכן?
האם סוף סוף מצאתי אותה?
ואן פלט אמר לי שהוא רוצה למצוא את האבן...
כדי לתעד אותה בכתביו.
- היא אמיתית. - רק לא ידעתי...
שהוא התכוון לקחת את האבן לעצמו.
מצאתי אותה.
מצאתי אותה!
האגדה מספרת שהיגואר שומר על ג'ומנג'י...
ומי שיעז לעוור אותו, כוח אפל יכלה אותו.
ואן פלט השתלט על כל היצורים בג'ומנג'י...
חדר לתוכם, הפעיל אותם.
וקללה נוראה הוטלה על המקום שהיה בעבר מעוז השלווה.
התחננתי בפניו שיחזיר אותה למקומה. אבל מרגע שהאבן הייתה בידיו...
הוא לא יכול היה לוותר עליה לעולם.
אז חיכיתי עד שכולם נרדמו...
ופעלתי.
תחזירו אליי את האבן!
ותשחטו כל מי שינסה לעצור בעדכם!
אז זהו. הנה האבן.
אתה ושותפיך...
חייבים לעזור לנו באמצעות כישוריכם על מנת להשיב את האבן אל עין היגואר...
ולהסיר את הקללה.
ואני משוכנע שתרצו להתחיל מיד.
- האמת היא, שאני חושב... - בהצלחה!
גורל ג'ומנג'י בידיכם.
וזכרו:
את מטרתכם אנסח באמצעות חריזה
להשיב את האבן ולהסיר את הקללה.
אם לצאת מהמשחק תרצו
הצילו את ג'ומנג'י ובשמו קראו.
בהצלחה. גורל ג'ומנג'י בידיכם.
- וזכרו: - הוא אומר שוב את אותו דבר.
את מטרתכם אנסח
להשיב את האבן ולהסיר את הקללה.
אם לצאת מהמשחק תרצו
הצילו את ג'ומנג'י ובשמו קראו.
זה בסדר. את מסוגלת להתמודד עם זה. בחיים האמיתיים, אנשים אוהבים אותך.
את יכולה להתחבר עם כל מי שאת רוצה.
זה מה שאת אומרת לעצמך כשאת פוחדת?
את מוכנה לא לשפוט אותי, כאילו, לשתי שניות?
נפרדתי מנואה, הפכתי לגבר...
ואני לא מוצאת את הטלפון שלי! מותר לי להתבאס!
ד"ר ברייבסטון, זאת המפה של ג'ומנג'י.
עליכם להגיע לבזאר ולמצוא את החתיכה החסרה.
- הבזאר. - חתיכה חסרה של מה?
- שלום-שלום! - אתה לא יכול לתת לנו טרמפ...
- לפסל? - וזכרו:
אם לצאת מהמשחק תרצו
הצילו את ג'ומנג'י ובשמו קראו!
כדאי שתשים אותה בתרמיל.
לא.
בחייך. אתה היחיד פה עם תרמיל גב, פריג'.
אוקיי, אז, מה? יש לנו מפה. אז עכשיו אנחנו אמורים ללכת ולמצוא...
את הבזאר, לדעתי.
נחזיר את האבן לפסל היגואר...
ואז נחזור הביתה. לא בעיה.
למה אנחנו לא יכולים פשוט ללכת מפה, להפסיק את המשחק בלי לעשות את זה?
אנחנו חייבים לסיים את המשחק.
אני חושב...
אני חושב שאנחנו חייבים להציל את ג'ומנג'י.
איזה גבר.
אל תבכה, אל תבכה, אל תבכה.
אל תבכה.
יש פה כל כך הרבה מחלות.
וחם.
אוקיי, בזה אני טוב.
משחקי וידיאו. זה מה שאני עושה. זה לגמרי הדבר העיקרי שאני עושה.
במשחק כזה, יש שלבים.
כדי לגמור את המשחק, צריך להשלים את כל השלבים.
השלבים יהיו יותר ויותר קשים במהלך המשחק.
- נשלים את השלבים... - ספנסר, יש לך מושג לאן אנחנו הולכים?
- סוג של. - סוג של?
אז יופי. חברים, אנחנו בידיים טובות.
אוקיי, החתיכה החסרה. אני מנחש.
זה בטח מה שאנחנו מחפשים. החתיכה החסרה במפה.
אבל הבעיה שאין פה כלום.
מה זאת אומרת, "אין פה כלום"? זאת מפה, כמו שהוא אמר.
זאת מפה של ג'ומנג'י.
קרטוגרפיה.
- מה זה? - חקר מפות.
- זה היה אחד הכישורים של פרופ' אוברון. - כן! בדיוק!
אז אתם לא יכולים לראות את זה, ואני כן?
לדמויות שבחרנו יש כישורים מסוימים.
אז חייבת להיות דרך להגיע...
כוחות: חולשות:
- מה עשית עכשיו? - "כוחות: נועזות. טיפוס.
"מהירות. בומרנג.
"עוצמה בוערת".
מה אתה עושה לעזאזל?
- מה קרה עכשיו? - נכנסת ל"עוצמה בוערת"...
"חולשות.
חולשות: אין
"אין"?
איך עשית את זה? את הרשימה הזאת?
טוב, נראה לי שפשוט כיווצתי את שריר החזה השמאלי האדיר שלי.
- אזור הציצי. אני אראה לך. - עוף ממני!
לפחות תכווצי אותו בנוכחותנו שנראה איך זה עובד.
"כוחות: קראטה. טאי צ'י. אייקידו. לוחמת מחול"?
לוחמת מחול? יש בכלל דבר כזה?
"חולשות:
"ארס".
ברצינות?
כוחות: קרטוגרפיה, ארכיאולוגיה, פלאונטולוגיה
מה זה פלאונטולוגיה?
חקר מאובנים, נראה לי.
- זה די מגניב. - אומרת קטלנית הקראטה המהממת...
לחוקר המאובנים הזקן נטול הסיבולת.
כוחות: זואולוגיה, שרת-כלי-נשק.
חולשות: עוגות, מהירות, חוזק
אני שונא את המשחק הזה.
"חולשה : עוגות".
כן, עוגות זאת החולשה שלי.
יחד עם מהירות וחוזק.
חוזק הוא החולשה שלי.
שאלה מהירה.
איך חוזק יכול להיות החולשה שלי?
שמישהו יסביר לי את זה. ולמה שאני אצטרך מהירות?
למה אני צריך להיות מהיר כשרודפת אחריי...
זברה קטלנית או איזה שיט אחר עם הכובע הדבילי הזה?
אתה גם שרת-כלי-נשק מעולה.
- מה זה אומר בכלל? - נראה לי שזה אומר...
שאתה סוחב את כלי הנשק שלי בתרמיל-גב שלך...
ואתה נותן לי אותם אם וכאשר אני צריך אותם?
היי, חברים! המפה הזאת משתנה.
- מה זאת אומרת? - מה כתוב עליה?
אין פה הרבה מידע.
אבל לפני דקה זה לא היה כתוב ועכשיו כן.
כתוב, "השאגה האדירה".
השאגה האדירה
ממש לא נראה לי.
- אני גמרתי פה. - מה עוד?
אוקיי, וכאן כתוב, "ממעמקים".
ממעמקים
ההיפופוטם הגיע מהמעמקים. זה ש...
כן, היצור ההוא שעשה את הדבר ההוא. הלאה.
אז אם "ממעמקים" זה השלב הראשון...
"השאגה האדירה" זה השלב השני.
לאיזה כיוון?
אוקיי.
אם זה זה...
וזה כאן...
ממש כאן, לדעתי.
מה זה המשחק הזה?
רוצו!
חכו!
קדימה, רגליים!
למה אני רץ כל כך לאט?
אוי, אלוהים! אוי, אלוהים!
איזה גרוע!
תתפצלו!
אוי, אלוהים.
קדימה!
- לחבר'ה האלה יש רובים ענקיים! - באמת?
זה מה שזה, ספנסר?
- תראה לי את התרמיל-גב. - בשביל מה?
כלי הנשק שלי בתרמיל הגב שלך.
תתכופף.
כלי הנשק שלך?
אני לא מרגיש שום... מה זה?
כן, בומרנג, אחד הכוחות שלי.
- מה תעשה איתו? - לא יודע.
- אני אהרוג אותם כנראה. - עם זה תהרוג אותם?
יש לך רעיון יותר טוב? תיזהר.
שים לב.
יפה.
שאני אכניס לשם את היד לראות אם יש כדורשק שתוכל לזרוק ולא יעשה כלום?
אוי, לא!
זה עבד!
הם באים. חייבים להסתלק!
אין מצב שהם לא ישיגו אותי.
אנחנו חייבים לזוז עכשיו!
- תעלה על הגב שלי! - מה? אני מעדיף למות.
תוריד אותי!
ספנסר! תוריד אותי!
את צוחקת עליי!
- אנחנו חייבים לקפוץ! - יצאת מדעתך?
אני מעדיף לעשות כל דבר אחר, רק לא את זה!
תקפצו!
- מרתה! - תקפצו!
- חייבים לקפוץ! - אנחנו לא יודעים איזה עומק המים!
- חייבים! - לא!
אתה תקפוץ! קפוץ!
לדעתי יש לי התקף לב.
קשה לי לנשום.
זה היה הרגע הכי משפיל בחיי.
- אל תעשה את זה יותר. - בלעתי המון מים.
הם ירו בי.
אוי, לא.
מרתה?
- רק רגע, מה בדיוק קרה לה? - היא מתה?
חכו שנייה.
מה לעזאזל?
- רדי ממני! - את בסדר?
- נראה לי שכן. - בשם אלוהים! רדי ממני!
- אני יורדת ממך. - למישהו אכפת אם אני בסדר?
מה אני, משטח נחיתה אנושי?
זה מה שחשבתי.
לכולנו יש שלושה מחזורי חיים. הקעקועים האלה שיש לנו על היד...
אלוהים, תראו איזה גדול הדבר הזה.
ספנסר!
- מה אמרת? - זה מספר מחזורי החיים שלנו.
את בת'אני אכל היפופוטם, אז נשארו לה רק שני קווים.
הוא צודק.
חכו. מה קורה אם נשתמש בכל מחזורי החיים שלנו?
בדרך כלל זה אומר...
המשחק נגמר.
מה זאת אומרת, המשחק נגמר?
אתה אומר שאנחנו יכולים ממש למות כאן?
- אני לא יודע בביטחון... - אתה לא בטוח?
גאון משחקי הווידיאו לא בטוח?
אף פעם לא נתקעתי בתוך משחק, אוקיי?
אז אני לא משוכנע, אבל, כן, אני חושש שכולנו יכולים למות.
זה החשש הכי גדול שלי כרגע.
אז כדאי שנמצא את החתיכה החסרה.
אוקיי.
נראה פה שיש כפר בצד השני של ההר.
אולי זה הבזאר.
- קדימה. - חכו.
אני חייב קודם להשתין.
חששתי מהרגע הזה כל היום, אבל גם אני.
אני יכולה לבוא איתך ותראה לי איך עושים את זה?
יכול להיות שאני אצטרך עזרה.
כן, בטח. כן, אני אעזור לך.
אז איך עושים את זה?
זה קל.
פותחים את הרוכסן, מוציאים אותו החוצה ויורים.
אל תשכחי לכוון. זה מאד חשוב.
אוי, אלוהים. ממש מחובר לי עכשיו פין לגוף.
מרתה, בואי תראי את הפין שלי!
לא, תודה.
- פעם ראשונה שאת רואה את זה? - כן, לא רציתי להסתכל.
אני בדקתי את שלי ב-20 השניות הראשונות שהגענו הנה.
אני שמח לדווח שדבר אחד הצלחתי להביא איתי מהעולם החיצון.
מה את עושה?
- את מסתכלת? - סליחה.
- שלא תסתכלי הנה! - לא מסתכלים. זה קטע כזה.
אוקיי, ילד טוב.
נלך על זה לאט ויפה ואף אחד לא ייפגע.
- מה עכשיו? - תפציצי.
- ותכווני. אל תשכחי לכוון. - מה הקטע שלך עם לכוון?
אפשר לא לדבר על זה בחברה מעורבת?
זה ממש הרבה יותר קל!
- מגניב, נכון? - כן, כי יש לך, כאילו, ידית.
זה שאני לא שולחת את זה כרגע באינסטגרם זה ממש טירוף.
ברייבסטון.
הוא וכל החבורה שלו.
הם ברחו?
איבדנו אותם בג'ונגל.
הייתי צריך לדעת.
למה אתה מתכוון, אדוני?
אני אזמן את כל היצורים ואת כל החיילים...
לצוד אותם.
לתבוע חזרה את מה ששייך לי.
תמצא אותם.
תלכו בזהירות.
יש פה המון מהמורות. לא כדאי שמישהו ינקע קרסול.
- עשיתי את זה פעם במחנה... - אתה מוכן להפסיק לדבר?
- אוקיי, בטח. אין בעיה. - בבקשה.
אני יכולה לקבל את הז'אקט שלך?
- תודה. - מה את עושה?
אני מרגישה כאילו שאני בביקיני בביה"ס.
עשיתי את זה פעם. שלחו אותי למנהל.
- ברור. - נואה אוהב שאני חושפת עור.
זה המפתח למערכת היחסים שלנו.
את כזאת שיפוטית. אני לא יכולה בכלל לפתוח את הפה לידך.
את אפילו לא מכירה אותי אבל החלטת שאת שונאת אותי.
היי, חכי רגע. אני לא שונאת אותך.
- את לא? - לא.
תקשיבי... אני רק חושבת שאת חיה בבועת ה"סקסית המקובלת".
שבה כולם מתייחסים אלייך כמו אל נסיכה או חפץ.
אולי בגלל זה את קצת שקועה בעצמך או משהו?
נשמע הוגן.
אבל נראה לך שאת...
כל כך שיפוטית כי את פוחדת שאנשים לא יאהבו אותך...
אז החלטת שאת מראש לא תאהבי אותם?
לא.
אולי. אולי.
אז אוקיי.
אני רק אומרת שאת שאפה. לכי על זה.
תודה.
נראה לי.
כל כך נמאס לי מהמשחק הזה. ואתה, אל תתקרב אליי.
- למה אתה כל כך מחומם עליי? - למה?
אתה שואל ברצינות?
בגללך זרקו אותי מהנבחרת.
ואז תקעת אותי ב... מה שזה לא יהיה.
ואתה לא מבין למה אנחנו כבר לא חברים.
בגלל זה אנחנו כבר לא חברים? כי לא רצית להיתקע בג'ומנג'י?
לא נראה לי.
אנחנו לא חברים כי אני לא מספיק קול להסתובב איתך...
אז התנהגת כאילו אתה לא מכיר אותי בכלל.
עד שהיית צריך שאני אכין לך שיעורי-בית כי לא יכולת לעשות את זה בעצמך.
לא פלא שאתה לא יודע שום דבר על ההתפשטות מערבה.
אתה יודע מה?
אני לא טיפש, ספנסר.
ביקשתי שתעשה לי טובה אחת פשוטה. אמרתי, "תעשה לי שיעורי-בית, שלא...
"יעיפו אותי מהנבחרת", ופישלת!
עכשיו, את הדבר היחיד שאני טוב בו אני לא יכול לעשות.
אני צריך לכסח לך את הצורה הרגע.
- נראה אותך מנסה. - מה אמרת?
אה, אוקיי.
- הבנתי מה קורה פה. - חברים.
אתה חושב שבגלל שאתה מטר תשעים, או מטר תשעים וחמישה...
מאה שלושים וחמישה ק"ג של שרירים, אני אמור לפחד ממך?
זה מה שאתה חושב?
אולי.
בוא אני אגיד לך משהו.
אתה עדיין אותו ילד מעצבן שאני מנסה לנער מעליי מכיתה ז'.
שום דבר לא השתנה.
ולא כדאי שבגלל הגוף החדש הזה שלך תחטוף מכות רצח.
דביל.
ספנסר!
- הרגת אותו! - פריג', אתה חולה רוח!
תרגיעו! הוא יחזור.
אל תקרא לי דביל.
אל תדחף אותי.
כי אחרת מה, ספנסר?
כי אחרת אני אדחף אותך בחזרה.
אתה החטפת לי סטירה?
החטפת לי סטירה?
- פריג', לא. - כן.
כן. אתה רוצה להחטיף...
די!
אנחנו לא יכולים לבזבז חיים.
אנחנו צריכים אחד את השני.
מוצא חן בעיניך או לא, אנחנו חייבים לעשות את זה ביחד.
אתה מוכן להגיד את זה עוד פעם, בבקשה?
- אנחנו חייבים לעשות את זה ביחד? - אבל עם "העוצמה הבוערת".
אתה שולט בזה, או שזה קורה באופן טבעי?
זה פשוט קורה באופן טבעי.
- מה אנחנו עושים? - מחפשים את החתיכה החסרה.
אז פשוט נשאל אנשים?
לא, נסתכל מסביב, נסרוק את המקום, אבל הכי חשוב, חברים...
בדיסקרטיות.
הקצבות! קחו את ההקצבות שלכם!
יש למישהו כסף? אני ממש מתה ברעב.
הקצבות! בואו קחו את ההקצבות שלכם!
הקצבות!
חברים, נראה לי שהמשחק מנסה להגיד לנו לשמור על הבריאות שלנו.
- אנחנו צריכים לאכול. - תפסיק לעשות את זה.
אלוהים, זה כל כך טעים. מגיל 9 לא אכלתי לחם.
- את רצינית? - איך נראה לך שהגעתי לשרירי בטן כאלה?
תני לי לטעום קצת.
רק רגע, מה זה?
זאת העוגה המפורסמת שלי.
עוגה?
בת'אני, אמרת שזה לחם.
עבר כל כך הרבה זמן ששכחתי את הטעם.
איך שוכחים...?
קורה לי משהו?
- לא. - אני רועד?
- יוצאים לי חצ'קונים? - לא.
- אני עדיין שחור? - כן.
אוקיי! אוקיי.
אנחנו בסדר. הכל בסדר.
לא, לא, לא. זה בסדר. זה בטח רק היה סימן שאני אוהב עוגות.
שאני לא מסוגל להתאפק. הכל טוב.
מה לעזאזל?
כמו שאמרתי, חשוב להיות דיסקרטיים.
גם אמרת "תאכל".
סתום כבר!
ד"ר ברייבסטון. תודה לאל שאתה פה. ג'ומנג'י זקוקה לך.
תודה. טוב להיות פה.
- תשאל על החתיכה החסרה. - אה, נכון! היי. אני בת'אני.
זאת אומרת, פרופסור שלי... משהו.
אני דוקטור למפות...
ויש לי מפה שכאילו, חסרה ממנה חתיכה.
ד"ר ברייבסטון. תודה לאל שאתה פה. ג'ומנג'י זקוקה לך.
איזה חוסר נימוס.
אנחנו צריכים למצוא את החתיכה החסרה.
מה שאתה צריך נמצא בסל.
טעות אחת, ואתה מחוסל.
תסמכו זה על זה מבלי למצמץ.
החתיכה החסרה היא לא מה שאתה חושב.
אוי וויי.
בהצלחה, גיבור אדיר.
- ג'ומנג'י זקוקה לך. - אנחנו יודעים.
אמרת את זה כמה פעמים.
אז, נראה לי שיש בפנים...
נחש או משהו.
כן.
- נשמע לי קטע ברייבסטוני. - למה זה "קטע ברייבסטוני"?
כי אתה "הגיבור האדיר". שמעת מה הוא אמר.
"ג'ומנג'י זקוקה לך". יאללה, קדימה.
- אני לא רוצה לעשות את זה! - קדימה!
ממבה שחורה!
זאת ממבה שחורה.
רבע מ"ג מהארס שלה מספיק כדי להרוג אדם בוגר.
מרגישים תחושה של עיקצוץ בפה...
ובקצות הגפיים, ואז חום, קצף מהפה...
ואטאקסייה, שזה איבוד שליטה בשרירים.
- מאיפה אני יודע את זה? - מה עושים?
- ראית שם עוד משהו? - לא הספקתי.
אוקיי.
"תסמכו זה על זה מבלי למצמץ".
חבר'ה, לדעתי זאת תחרות נעיצת מבטים!
- מה? - על מה את מדברת?
- תחשבו על זה. "מבלי למצמץ". - אני חושב שהיא צודקת.
במחנה, אמרו לנו שאם אנחנו רואים נחש, לא לזוז.
נראה לי שמישהו צריך ליצור קשר עין...
- ולא למצמץ. - ואז ספנסר יכניס את היד פנימה...
- וייקח את מה שעוד יש שם. - מה? למה עוד פעם אני?
- כי אתה ברייבסטון. - בסדר.
מי טוב בנעיצת מבטים בלי מיצמוצים?
אני מדהימה בזה.
אז זה הרגע שלך.
קדימה, בת'אני.
תגידי מתי.
עכשיו.
מה עושים?
- אתה חייב לנטרל אותה. - אני מה?
מסיטים את הראש שלה מהנקודה המתה כדי לערער אותה.
אבל צריך מאד להיזהר מבלוטת הארס...
ומצינור הארס המשני החשוף.
ואז עוקרים לה את השיניים...
מתוך הפה.
כנראה שזאת לא הייתה תחרות נעיצת מבטים.
"תסמכו זה על זה מבלי למצמץ".
אתם סמכתם עליי.
סמכתם עליי ואני ניטרלתי את הנחש.
- עשיתי את זה. אני עשיתי את זה. - כן.
- אתה עשית את זה. - תודה.
כן. בטח.
היי, חבר'ה?
זה לא נראה כמו חתיכה ממפה.
החתיכה החסרה היא פיל?
רגע. כתוב משהו על נייר העטיפה.
"כשתראו אותי, תתחילו לטפס".
כשתראו אותי תתחילו לטפס
"תתחילו לטפס"? כשתראו פיל?
אני ניטרלתי נחש.
אז תחפשו פיל, כנראה.
זאת כאילו הרמה הבאה במשחק.
- היי! - תברחו!
זהירות!
תקפצו!
- תקפוץ. - קדימה, קדימה, קדימה!
אני חייב להזהיר אותך, אני חושב שאני חובט ממש חזק.
חמיקה.
חמיקה. חמיקה. חמיקה. חסימה.
מכת וו תחתית!
כיפוף! נגיחת ראש!
כיפוף! חסימה!
חמיקה! חבטה!
השלכה!
זה ממש מטורף.
בואו נעשה את זה.
את מה?
שימי לי את זה בתרמיל.
חמיקה! חבטת ראש!
השלכה דרך התקרה!
שלום לך, דוקטור.
הרבה זמן עבר.
אני חושב שיש לך משהו ששייך לי.
אנחנו רק רוצים ללכת הביתה.
- קדימה! בואו איתי! מהר! - תפסו אותו!
קדימה!
פה למטה. קדימה! מהר!
אני צריך שתלכו אחריי ותעשו בדיוק מה שאני אומר.
קדימה.
אוי, אלוהים, חבר'ה. אני כל כך מבסוט שאתם פה.
- אין לכם מושג. ממש מבסוט. - כן?
ראיתי אתכם בבזאר וחשבתי לעצמי, לא אמיתי.
ואז כאילו, "זה לגמרי..." תיצמדו לקיר!
אוי, אלוהים!
בואו נמשיך לזוז.
- בזהירות פה. - מי אתה?
- ומי אתה חושב שאנחנו? - נכון. מצטער, טעות שלי.
אני אחזור קצת אחורה.
רגע. אתה הטייס? "מטוס-ימי" מישהו?
כן, זה אני.
אתה הדמות שרציתי והייתה תפוסה!
אתה גם במשחק?
תתרחקו מהלבנים הלבנות. ואל תזוזו.
פסיכי לגמרי.
ממש על הפנים המשחק הזה.
טוב. הקרש הזה.
בואו אחריי.
זהירות, זאת דרך איומה למות.
אוי, אלוהים.
ככה.
קדימה.
אני על זה. כרגע ניטרלתי נחש. קצת כבוד.
אוקיי.
- היי. - היי.
קדימה.
מכל מקום, אני אלכס.
אני ספנסר גילפין.
מרתה, פריג' ובת'אני.
בת'אני? אתה בחורה?
אשה.
בחיים האמיתיים בטוח שהיית מנסה להתחיל איתה.
הם הצליחו לברוח. מישהו כנראה עזר להם.
מטוס-ימי.
הוא בטח הזדחל מהחור שלו.
אני מצטער, בוס.
זה לא יקרה שוב.
אני יודע שלא.
מה אתה מכין?
מרגריטות. זה אחד הכישורים שלי.
זה וטיס, למרות ששני...
אורנג אוטנגים במטוסי קרב יירטו אותי, אז אולי אני לא כל כך נהדר בזה.
מכל מקום, לחיים.
- תודה. - בטח.
אף פעם עוד לא שתיתי משקה אלכוהולי.
- גם אני לא. - אתה יודע מה?
שיהיה לעזאזל!
- הספיק לי. - טעים.
אפשר עוד?
אלכס.
- מה הקטע עם כל הנרות האלה? - ציטרונלה. יתושים...
הם אחת החולשות שלי. שזה די גרוע...
כשאתה חי לבד בבקתה פתוחה בג'ונגל.
הוא פנוי.
מי זה?
מי זה אלן פאריש?
אלן פאריש היה כאן
זה הבחור שבנה את הבקתה הזאת.
יש עוד אנשים שנתקעו פה?
כן. זה הבית של אלן פאריש. אני רק גר בו.
אז, אלכס, תגיד לי...
כמה זמן אתה בתוך המשחק?
קשה לומר.
הזמן הוא קטע די מוזר פה.
אבל כמה חודשים, לפחות.
- כמה חודשים? - מה?
כן, אני פשוט לא מצליח לעבור את מחסן הרכבים.
מחסן הרכבים? מה זה?
זה השלב הבא.
בפעם הראשונה, הכדור הפורח שלי לא הצליח להמריא.
ואז היה הקטע ההוא עם המטוס שהזכרתי.
וכשהגעתי לחיים האחרונים שלי...
הבנתי שנדפקתי.
ושבחיים אני לא אצליח לצאת מפה בכוחות עצמי.
עם חצי מהדברים שקרו לי, לא היה לי שום סיכוי להתמודד.
אי אפשר להרוג ממבה שחורה עם מרגריטה.
ברור שלא. אתה צריך בשביל זה זואולוג.
אלכס, אנחנו נוכל לעזור אחד לשני.
אתה הרבה זמן פה ואתה מכיר את המשחק.
יש לנו הרבה כישורים לכולנו ביחד.
כן. האמת שאנחנו ממש בסדר ביחד.
אני לא יודע, אחי.
אם אני מפשל עוד פעם אחת, אני גמור.
אני מת מפחד רק מהמחשבה על חזרה למחסן הרכבים.
- אני לא רוצה למות בג'ומנג'י. - אנחנו צריכים פשוט לעבוד ביחד.
רק ככה ננצח. אני יודע שאנחנו יכולים.
אוי, אלוהים. אתה החתיכה החסרה שלנו. אותך היינו צריכים למצוא.
אז הרמז היה...
ללכת לבזאר ולמצוא את החתיכה החסרה.
זה לא היה הפיל.
- זה הייתי אני? - כן.
חבר'ה, בואו נעשה את זה.
בואו נעשה את זה.
ספנסר, אתה שותה את המרגריטה הזאת?
- שתית מספיק. - מרגריטה ממש מעולה.
הנה זה. מחסן הרכבים.
יש בפנים כל מיני רכבים.
צריך לקחת אחד מהם, לחצות את הקניון...
ולהגיע לפסל היגואר.
אני רואה את מחסן הרכבים...
ואת הקניון, אבל לא את פסל היגואר.
שזה מוזר כי זה הדבר הכי גדול בג'ומנג'י וזה ענקי.
זה מה שהיא אמרה.
אתה שתוי, פריג'?
על מה אתה מדבר? לא, אני לא שתוי.
- הוא שתוי. - שתיתי שלוש מרגריטות קטנות.
- אתה חצי מהגודל הרגיל שלך. - בסדר, הבנתי.
אלכס, מה אנחנו עושים פה? איך נעבור את השומרים האלה?
- בפעם הקודמת, חיכיתי עד שהם הלכו. - כמה זמן זה לקח?
- שלושה שבועות. - אנחנו הולכים למות!
אוקיי. תכנית ב'.
אולי יש עוד דלת איפשהו. אבל צריך קודם להסיח את דעתם.
אני על זה.
זה הקטע שלי.
הוא משחק במשחקי וידיאו, אני מסיחה את דעתם של הבנים.
בת'אני, לא נעים לי להגיד לך...
אבל אין לך את... ארגז הכלים.
לא אני.
- מה? - את צריכה לגשת לשם ולפלרטט איתם.
- לא. לא! - בזמן שאנחנו נתגנב פנימה.
אני לא יכולה לפלרטט עם סתם חיילים משונים שאני אפילו לא מכירה.
ברור, אחותי, אבל כרגע אין לנו רעיון יותר טוב.
את לא מבינה. אני באמת לא יכולה לעשות את זה.
אני לא יכולה לדבר עם בנים.
אני איומה בזה.
אני אתן לך כמה טיפים.
לא, אני מצטערת. נצטרך לחשוב על תכנית אחרת. לא.
אני לא עושה את זה.
מרתה, את רק צריכה להסיח את דעתם כדי שנוכל להיכנס למחסן.
אני באמת לא חושבת שאני מסוגלת. אני לא... אני ממש לא מהקטלניות האלו.
על מה את מדברת? את הכי קטלנית.
את יכולה לעשות כל דבר.
איזה יופי, ספנסר.
אולי אני אארגן לכם ארוחת ערב לאור נרות?
או שאתם רוצים לצאת מפה?
טוב.
תראי לי איך עושים את זה.
השיעור מתחיל.
קדימה, אחותי. תסתכלי ותלמדי.
היי. למה התכוונת בקטע הזה של "ארוחת ערב לאור נרות"?
- על מה אתה מדבר? - אמרת שאני ומרתה...
ארוחת ערב לאור נרות. מה זה אומר בכלל?
- הבחורה בקטע שלך, ספנסר. - מה?
במצבי פלירטוט, המפתח הוא לגרום להם לסרוק אותך...
בלי שהם יידעו שאת יודעת שהם סורקים אותך.
כשהם מנסים לדבר איתך...
את יכולה לשחק אותה באחת משלוש דרכים : דבילית, מתנשאת, או רעה.
וזה תלוי בסוג הבחור שבו מדובר.
זה כמו החלום שלי והסיוט שלי בו זמנית.
אני לא אקח את זה אישית.
השיער זה הכל.
תיגעי בו. תזיזי אותו. תשחקי בו.
תזיזי אותו הרבה. תהפנטי אותם איתו.
תני לי ניעור כזה. עכשיו מבט זוויתי מלמטה.
ראש מורכן.
תזקיפי את הראש. עיניים גדולות.
- עכשיו תזהרי. - לזהור?
כמו דמות בסרטי אנימה. עכשיו תזהרי.
צריך לעבוד על זה.
- אתה באמת חושב שאני מוצא חן בעיניה? - למה אתה עדיין מדבר על זה?
מה אם היא תנסה לנשק אותי?
תנשק אותה בחזרה.
ומה אם היא תנסה לנשק אותי בלי אזהרה?
מה? אף פעם לא התנשקת?
אתה הולך לספר לכל הג'ונגל?
חברים, גיליתי דלת צדדית.
- תנחש מה אני גיליתי? - לא, אל תספר לו.
בואי נדבר על ההליכה שלך. קחי את הזמן שלך.
כמו ארוחה טובה. כמו צביה מרהיבה.
או סוסה. צעדים מתרוננים. רגל אחת לפני השנייה.
תביאי אותה. בום. בום.
זה לא זה.
תעשי הכל למשוך תשומת לב לשפתיים. למשל נשיכה קלה.
נשיכת שפתיים זה חזק, אחותי.
טוב! יותר טוב.
עכשיו תחייכי. את נראית מבועתת. אלוהים, כמה שאתה מצחיק.
- אתה כל כך מצחיק. - אלוהים, כמה שאתה מצחיק.
אוי אלוהים, כמה שאתה מצחיק.
- נראה לי שאני קולטת את זה. - את קולטת את זה.
שפתיים כל הזמן קצת פשוקות. לא זימתי, ברגוע.
תיגעי בחך עם הלשון.
- ככה? - ככה.
ככה.
ככה?
נראה לי שאת מוכנה.
- קול. - תפלרטטי כאילו החיים שלנו תלויים בזה.
כי זה המצב.
שם הדלת. אנחנו רק צריכים משהו לחתוך את הגדר.
יש לך משהו כזה בתרמיל-גב?
כן. צריך להיות.
הנה. יש לי כמה חותכני ברזל.
זה נראה לכם מתאים למצב?
מושלם.
זה נקרא כוח התרמיל.
חברים...
- נראה לי שזה יעבוד. - גם לי. היא די חתיכונת.
והחבר'ה האלה לא רואים הרבה אנשים חדשים.
חתיכונת?
טוב, לא ברמה של סינדי קרופורד, אבל בשביל ג'ומנג'י, היא פצצה.
פצצה?
- סינדי קרופורד? - זאת ה'הכי הכי' שלך?
אני רק אומר שאני בטוח שהם היו שמחים להתמזמז איתה.
אלכס?
באיזו שנה אנחנו לדעתך?
- מה זאת אומרת? - אוי, לא.
עכשיו 1996.
אתה אלכס וריק, נכון?
- כן, נכון. - אתה מתכוון ל"פריק האוז"?
על מה אתם מדברים? איך אתם מכירים אותי?
- אלכס, אני לא יודע איך להגיד את זה... - אתה כבר 20 שנה בתוך המשחק הזה!
אני בטח הייתי מבשר לך את זה אחרת.
מה? לא. אתם מותחים אותי, נכון?
לא, ממש לא. אלכס וריק. כולם בברנטפורד יודעים עליך.
אתה הילד שנעלם.
לפני 20 שנה.
20 שנה?
20 שנה, בנאדם.
אני לא יודע איך להגיד לך את זה...
אבל סינדי קרופורד כאילו בת 50.
אבל עדיין חתיכונת.
הנה היא.
היי.
אנחנו נחזיר אותך הביתה.
כן.
מה קורה עם הישבן שלה לעזאזל?
בת'אני, מה אמרת לה לעשות?
היא נקעה את הקרסול?
פעם ראשונה שהיא מפלרטטת. תנו לה צ'אנס.
שלום, גברת קטנה.
מה את עושה פה לבדך?
היי, חבר'ה.
נראה לי שהלכתי לאיבוד.
אתם יכולים לעזור לי?
שלום, גברת קטנה.
מה את עושה פה לבדך?
- אתם כל כך מעניינים ומצחיקים! - מה היא עושה?
נתפס לה ג'וק בשיער?
היא שכחה את כל האימונים שלנו.
בואו.
חכו! אני, אה... אני צריכה לספר לכם...
על הספר שקראתי.
על מיקרוביולוגיה.
שזאת אחת הביולוגיות החביבות עליי.
שלום, גברת קטנה.
מה את עושה פה לבדך?
את לגמרי קטלנית.
היי.
אתם רוצים לרקוד?
איזה, איזה, איזה?
אני שונא את המקום הזה.
אחד הכוחות שלה זה לוחמת מחול.
אלכס, מה אתה חושב? מה הצעד הבא?
- מה? - איזה רכב לוקחים?
אני לא יודע. אמרתי לך.
אנחנו חייבים לטוס.
- המסוק? - אני לא יודע.
היא מכסחת אותם.
כל הכבוד לה!
יש, מלכה!
היא מחסלת אותם.
- כל הכבוד, אחותי! - יש!
את הגיבורה שלי!
צריך לזוז.
את צריכה לתת לי שיעורים בכיסוח. תביאי חיבוק.
עשית את זה!
תביאי חיבוק, אחותי!
נהדר, אבל אין לנו זמן לזה.
הם מגיעים.
האופנוענים הפריקים מגיעים.
מטוס-ימי! אנחנו חייבים לטוס!
לא, אני לא יכול לעשות את זה.
אמרתי לכם, אני לא טייס טוב. אולי כדאי שניקח את האוטובוס?
אין מצב שעם אוטובוס ניסע יותר מהר מאופנועים!
בחרת מטוס וכדור פורח. תנסה את המסוק.
אני לא יכול, אוקיי? אני לא רוצה למות.
אני קצת בפניקה.
בסדר. אני אעשה את זה.
כמה קשה זה כבר יכול להיות? זה מסוק. לוחצים על כפתור...
הם יסתובבו.
ואחרי זה, יש לי... הידית הזאת.
זה... זה...
לקדימה ואחורה. ברגע שנהיה באוויר, אני אהיה בסדר.
אני רק צריך להיכנס... אין מדרגה.
אני אבדוק. אני יכול פשוט...
- אבל בזהירות. - לא, אתה שתוי!
פריג', אתה שתוי. תן לי את המפתחות.
אלכס.
אם יכולתי לכסח את השניים האלה, אתה יכול להטיס את המסוק. אני יודעת שכן.
קדימה.
אלכס.
זה הרגע שאנחנו זקוקים לך.
תזכור, אתה החתיכה החסרה.
מטוס-ימי מקדונה מתייצב לפעולה. קדימה, חברים.
- מה קרה? - משהו נשבר!
- מה? - תחזיקו חזק!
אנחנו הולכים למות!
- אלוהים! - הוא לא מתרומם!
מה זאת אומרת?
מוט ההיגוי נדפק.
- מה? - הוא שולט...
במדחפים ובעלרוד.
ככה אנחנו עולים ויורדים.
חברים?
- זה לא טוב. - אין מצב שזה משהו טוב.
קרנפים לבקנים!
הם אופייניים לג'ומנג'י. הם ענקיים, לבנים, מפחידים וטיפשים...
ואוכלים אנשים.
הם מתקרבים!
הבטן שלי מתחילה להציק לי!
- תתרומם! - אני לא יכול להתרומם!
נראה לי ששתיתי יותר מדי מרגריטות.
אז מה עושים?
אני אתקן את המסוק.
תגיד לי מה לעשות.
תחבר את מוט ההיגוי ללוח המרושת שמתחת למדחפים.
מוט ההיגוי. לוח מרושת. מדחפים.
- מה? - אני כבר חוזר!
- ספנסר, לאן אתה הולך? - מהר!
- תהיה זהיר! - לא, רק תמהר!
טוב, אני עומד על הדבר הזה...
מושך את עצמי למעלה אל להבי המסוק הקטלניים האלה.
הנה הלוח המרושת.
והנה המוט ההוא.
- ספנסר! - אלכס!
ספנסר!
תתקן את זה!
לא נשאר לנו זמן, ספנסר!
בבקשה! תתקן את זה!
יש!
עשינו את זה! עשית את זה! חשבתי שאנחנו הולכים למות.
- יש! - יפה!
- תודה, חברים. - זה היה מפחיד!
אופס.
מה?
הפלתי את האבן.
- מה? - מה?
- הפלת את האבן? - נשענתי החוצה...
להקיא, והיא נפלה לי מהתרמיל.
- אנחנו צריכים את האבן הזאת! - אני יודע.
זה החלק המטורף, כי אני יודע שאנחנו צריכים אותה.
אז אנחנו בבעיה.
חייבים לחזור לקחת אותה.
נסתובב חזרה. תפקחו עיניים, כולם.
נעשה חיפוש קבוצתי.
שם! ראיתי אותה!
מה הם עושים?
הם כאילו מגוננים עליה.
איך נעשה את זה?
- אני לא יודע. - אתה חייב לקחת אותה, נכון, אחי?
מה אתה צריך? את הבומרנג שלך?
מספריים?
מברג צינורות? שרוכי נעליים?
אני השרת שלך. מה שאתה צריך, אני אשיג לך.
רק תגיד.
אני מצטער, חבר.
על מה?
תסובב אותנו חזרה.
רגלי! רגלי! עצרו!
אוי, אלוהים!
אלכס, תתכונן...
- לטיסה צדית! - מה?
כשאני אגיד לך, תטה 90 מעלות ימינה!
עכשיו!
דחפת אותי מהמסוק, בנזונה!
ספנסר, היית מהמם!
אתה טייס אדיר, אלכס.
גם אתה, ספנסר.
- היית מדהים! - תודה.
אבל הוא היה מהמם.
- אתה היית ענק! - סליחה. סליחה!
אני הייתי הקרבן האנושי.
אין לכם מושג מה יש להם מתחת לקרנפים האלה.
ואתם גם לא רוצים לדעת.
ראיתי הרבה דברים.
גם הרגשתי אותם על הפנים.
דברים שאני בחיים לא אצליח למחוק מהזיכרון.
זה מצחיק אתכם? קדימה, תצחקו. תוציאו את זה.
20 שנה אני מנסה להגיע לצד השני של הקניון הזה.
יש לכם מושג כמה שזה ענק?
יתוש.
- לא, לא, לא! אלכס, לא, לא, לא! - אלכס.
אלכס, לא.
- דבר אליי. תתעורר. תתעורר. - הוא גוסס.
אסור לתת לו למות! אנחנו קרובים מדי!
- מישהו יודע החייאה? - תתחילי בשלושה עיסויי לב...
- ואחר כך הנשמה מפה-לפה. - אחת, שתיים, שלוש.
- איך עושים את זה? - תצבטי לו את האף...
תפתחי לו את הפה. נעילת שפתיים מלאה.
נשיפה אחת, שתי נשיפות, ואז שוב.
קדימה, אלכס.
בת'אני, עצרי. הקעקוע.
את נותנת לו אחד ממחזורי החיים שלך.
אין לי בעיה עם זה.
- ואם תצטרכי את זה לעצמך? - אני רוצה שגם אלכס יחזור הביתה.
- מה קרה? - אלכס...
בת'אני נתנה לך אחד ממחזורי החיים שלה.
- בת'אני, את בסדר? - אני חושבת.
בת'אני, זה נכון?
נתת לי אחד ממחזורי החיים שלך?
כן, כאילו, ברור.
תודה.
- על מה אתם מסתכלים? - את בבעיה.
אלוהים, איזה מטורפים הדברים האלה!
20 שנה, אה?
כן, כנראה.
את יודעת...
אני כל הזמן חושב על ההורים המסכנים שלי...
מה שבטח עבר עליהם.
ולמה? כי ישבתי במחבוא שלי...
ופחדתי לסיים את המשחק?
אני מצטער.
אני לא צריך להעמיס את זה עלייך. אני פשוט...
- כל כך קל לדבר איתך. - לא, אני מבינה את זה. לפעמים...
נורא קל להתמקד בקטע שלך...
ולשכוח שגם לאנשים אחרים יש בעיות.
זה היה ממש עמוק.
תודה. אני מרגישה שמאז שאיבדתי את הטלפון...
שאר החושים שלי ממש התעצמו.
"טלפון" בעתיד זה משהו אחר?
מה איתך, אלכס?
איך אתה בעולם האמיתי? מה עושה לך את זה?
אני לגמרי ב"מטאל".
מתופף, כמו אבא שלי.
היי.
- היי. - מה אתה עושה?
רק מילאתי את המימיות.
קול.
אני שמח שאת פה.
יש לי משהו להגיד לך.
אני רוצה להגיד לך עכשיו...
למקרה שבפעם הבאה שנדבר, אני כבר לא אהיה אמיץ.
את מוצאת חן בעיניי, מרתה.
אני, כאילו, מחבב אותך.
כאילו, אני לגמרי בקטע שלך.
- באמת? - כן.
וזה מאז שהיינו בכיתה ז'.
באמת?
אני לא חושבת שזה כבר קרה לי אי פעם.
- מה? - כאילו, אני לא חושבת...
שמצאתי חן בעיני מישהו שאני... אני לא מאמינה שאני עושה את זה.
אני אף פעם לא אומרת לאף אחד מה אני...
גם אני בקטע שלך, ספנסר.
- באמת? - כן. כן!
אלוהים, אתה חכם ומתוק ומדליק.
כן, אני ממש בקטע שלך.
חכי. את בטוחה שזה לא בגלל, כאילו, כל...
מה? אלוהים, ממש לא.
זה לא הטיפוס שלי. אני בקטע של חנונים.
באמת?
אני חנון!
- זה היה נורא. - אף פעם לא התנשקתי עם אף אחד.
- אף פעם? - זאת הייתה הפעם הראשונה.
- אף פעם. - אף פעם? קול.
לא מרגישים, נכון?
בחייכם!
אני לא רוצה לראות את זה. לא היום.
בזמן שאתם מתאהבהבים לכם, אני מצאתי את היגואר.
בואו כבר. אלוהים! איכס.
- הנה הוא. - הנה הוא.
כדאי שנתחיל ללכת.
לדעתי פשוט נלך בשביל הזה.
לא. לא יכול להיות שזה כל כך קל.
"המגנים".
המגנים
מה זה אומר?
יש רק דרך אחת לגלות.
פריג'?
תן לי את האבן.
ספנסר.
- משהו הולך לקרות. - אני שונא את התופים האלה.
חכה, אתה פשוט מתכוון ללכת לשם?
לא.
זה מה שהמשחק רוצה שנעשה. לכו בשביל.
זאת מלכודת.
"כשתראו את הפיל...
"תתחילו לטפס".
אני אלך דרך העצים.
- העצים? - כן.
- זה מה שזה אומר? - חייב להיות.
זה המהלך.
זה השלב הסופי של המשחק.
ואני די בטוח שזה "קטע ברייבסטוני".
הוא דיבר על עצמו בגוף שלישי?
רביעי, לדעתי.
איך הוא עושה את זה?
טיפוס זה אחד הכישורים שלו.
הבנתי אותך.
מעוגות אני מתפוצץ.
- לא! ספנסר! - אוי, אלוהים!
ספנסר!
- אוי, אלוהים. פנתרים. - לא.
אלה יגוארים.
ספנסר!
- אוי, אלוהים. אתה בסדר? - כן. נראה לי.
האבן עוד אצלך?
- כן. - תודה לאל.
- מה קרה? - אני לא רוצה לדבר על זה.
אנחנו צריכים תכנית חדשה.
בדיוק.
- לגמרי. - ספנסר? יש לך איזה רעיון?
אני יכול לדבר איתך רגע?
עכשיו?
מה קורה?
אני לא יכול לעשות את זה.
- על מה אתה מדבר? - אני לא יכול לעשות את זה.
על מי אני עובד? אני לא הרפתקן.
האמת שאני בכלל לא אמיץ.
ראיתי אותך תלוי על מסוק.
יותר קל להיות אמיץ כשיש לך עוד חיים.
הרבה יותר קשה...
כשנשאר לך רק מחזור חיים אחד.
תמיד יש לנו רק מחזור חיים אחד, אחי.
זה כל מה שאנחנו מקבלים. ככה זה עובד.
השאלה היא, איך תחייה אותם?
איזה בנאדם אתה מחליט להיות?
ציטטתי את המנהל שלנו?
מה עושה לי המשחק הזה? אני חייב לצאת מפה.
תקשיב.
אנחנו יכולים לעשות את זה, גבר.
אנחנו יכולים לעשות את זה ביחד.
- ביחד. - ביחד.
אתה חבר טוב, פריג'.
טוב.
במשחקי וידיאו אני לא מבין.
אבל בפוטבול כן.
החתולים המהירים אוכלי האדם ששם.
הם "המגנים".
אז אנחנו צריכים לנהל את המתקפה של החיים שלנו.
חברים.
- אנחנו חייבים לפעול! - אז זה מה שאנחנו הולכים לעשות.
אנחנו נתפרש ונלך על משחק שאני קורא לו:
"פריג'ידר כפול הפוך".
בת'אני, את תתקדמי לשמאל.
אני אתקדם לימין.
אלכס, אתה תמשוך אליך את ההגנה כדי שספנסר יוכל להתקדם במרכז.
- אני אלך עם ספנסר. - לא, אני צריך...
שאת תעשי משהו אחר.
אתם אוהבים לרקוד?
היי! אני כאן!
בואו תתפסו אותי!
- תודה. - ברור.
לפסל! קדימה!
אוי, לא.
תישאר רגוע, אל תיכנס לפניקה.
עצור!
זה הפיל והעכבר.
מה קורה?
מאוס פינבאר.
זואולוג.
זואולוג ו...
איש התרמיל.
תן לי את האבן או שהחבר שלך ימות.
- אל תיתן לו אותה! - שקט!
עצור!
קח אותי במקום. אוקיי?
תן לי את האבן.
אני לא יכול.
חמש...
- ארבע, שלוש... - אני לא יכול לתת לך את האבן.
- ספנסר? - שתיים...
כי היא לא אצלי.
זואולוגיה, בן כלב!
לא, לא, לא!
דוחה אחד! חלאה!
- פיל. - "תתחילו לטפס".
עזוב אותה!
תעלה לשם ואני אתן לך את האבן.
- מרתה. - סמוך עליי.
אני אביא לך אותה.
קדימה, מרתה!
אלכס!
אני אקח את זה.
המשחק נגמר.
אני לא חושבת.
ארס זאת החולשה שלי.
קדימה, ספנסר!
לא!
- כן! - כן.
"בשמו קראו".
- "בשמו קראו"! - בשמו קראו, כולם!
- ג'ומנג'י! - ג'ומנג'י!
- אני חושבת שעשינו את זה. - אני חושב שניצחנו.
כן, גם אני.
חברים, זה נייג'ל.
נייג'ל.
כל הכבוד, הרפתקנים נועזים!
הסרתם את הקללה.
ג'ומנג'י מודה לכם.
עבודתכם כאן הסתיימה.
בצער רב, כאן אנחנו נפרדים.
מטוס-ימי מקדונה...
תרשה לי ללחוץ את ידך.
אלכס.
היה שלום, פרופסור אוברון.
נתראה, אחי.
- אליך אני הכי אתגעגע... - תוציא אותי מפה כבר.
היי שלום, רובי ראונדהאוז.
חכי.
אולי אנחנו לא נחזור?
אני פשוט...
אני פשוט אוהב להיות ככה איתך.
אז בוא נהיה ככה...
כל יום.
בוא הביתה.
ד"ר ברייבסטון.
נייג'ל, אני מוכן לחזור הביתה.
היה שלום, אישי הטוב.
נתראה בהמשך, ברייבסטון.
- אוי, אלוהים. - יש, יש, יש! חזרתי, בייבי!
יותר בחיים אני לא אתלונן על הגוף שלי. תודה לאל.
אוי, התגעגעתי אליכם.
איפה אלכס?
חכו, תראו.
פריק האוז?
נראה לכם ש...?
זה אומר, אולי...
סבא!
בואי אליי. בואי אליי. הנה הילדה שלי.
בואי. בואי תגידי שלום לסבתא.
- אלכס? - היי, אבא, אם תתפנה לשנייה...
- תוכל לעזור לנו? - כן.
עץ רציני.
כן, לא רע.
תן לי שנייה?
- כן, בטח. - אני כבר חוזר.
בת'אני?
ספנסר?
רובי ראונדהאוז.
אז אתה בטח פריג'.
אני ממש מבסוט לראות אתכם.
את כולכם.
- הצלחת לחזור בחזרה. - כן.
המשחק שמט אותי בדיוק בנקודה שהתחלתי...
1996.
וההורים שלך, והבית שלך?
כן. הכל טוב, אחי.
אתה בנאדם מבוגר עכשיו.
יש לך משפחה.
כן, זה נכון.
זה אנדי.
והבת שלי...
לבת שלי קוראים בת'אני.
קראתי לה על שם הבחורה שהצילה את חיי.
ממש מבסוט.
רוצה לצאת למסע תרמילאים?
כאילו, בטבע?
כן, אבל למקום ממש מדהים.
בקיץ? מה את אומרת?
את בסדר?
נתראה אחר כך.
אחרי הלימודים.
אז קרה משהו מעניין בזמן האחרון?
לא, לא עולה בדעתי שום דבר.
דיברתם עם מרתה?
הסתמסתי איתה בסופ"ש. אתה דיברת איתה?
הנה היא.
לך לבחורה שלך, ד"ר ברייבסטון.
היי.
- היי. - ממש...
- רציתי להתקשר אלייך. - אני מבינה.
- לא יודע למה לא התקשרתי. - זה מוזר...
להיות פה, ולא לדעת...
מה קורה, ו...
מה?
עוצמה בוערת.
תרגום כותרות Amirah Segev