‫כל הארץ התיכונה ‫מכירה את סיפור מלחמת הטבעת.
אך ישנם סיפורים עתיקים יותר.
‫- ההרים הלבנים -
‫- גונדור -
‫סיפורים אשר סופרו סביב מדורה חמה
‫בלילות חורפיים קרים.
‫- רוהאן ‫אדורס -
‫הסיפורים עברו מזקן לצעיר.
‫סיפורים אשר מאירים דרך בחשכה.
‫כמעט 200 שנה לפני שהגיעה הטבעת ‫לידיו של בילבו בגינס,
חיה לה נערה.
‫שמה היה הרה, בתו היחידה של הלם, מלך רוהאן.
‫נולדה תחת ירח הקציר
‫אך אימה לא זכתה לראות את עלות השחר.
‫היא גדלה לצד שני אחים על ידי מלך לוחם,
‫והילדה יכלה לרכוב על סוס לפני שלמדה ללכת.
‫"פראית", היו שקראו לה.
‫"עקשנית", התלונן אביה.
‫אך בליבו, היה גאה מאוד בבתו המרדנית.
‫ווהו. ווהו.
‫מעשים גדולים נעשו על ידה.
אך אל נא תחפשו אחר עלילותיה בשירים העתיקים.
‫אין כאלה.
‫- שר הטבעות -
‫- מלחמת הרוהירים -
‫גבירתי!
‫"היכן הסוסה?
‫"היכן הרוכבת?
‫"פסעה אל הצל ‫שם לא אמצאה"
‫הנה היא!
‫הגבירה הרה! היכן היית?
‫"ארוכה היא הדרך ‫ורחוקה היא מביתה
"אך אל פחד, אחותי
‫"לעולם לא תרכבי לבד
‫"מפסגת ההר ‫מעבר לקרקעית הנהר
‫"אל מקומות פראיים סודיים ‫היא כמהה ללכת
‫"היא רוכבת חסרת פחד ‫אל הלא נודע"
‫הרה!
‫היית צריך לראות את זה, המה.
‫הגוזל לקח את הפיתיון.
‫האלת' אמר שזה לא יעבוד. ‫הוא אמר, "הוא יקרע אותך לגזרים".
‫רגע, הרה.
‫ידעת שהנשרים הגדולים מדברים בשפה משלהם,
‫אך רק עם קוסמים?
‫תקשיבי לי?
‫רגע, של מי הסוסים האלה?
‫את זה ניסיתי להגיד לך.
‫שליחים הגיעו מהחבל המערבי.
‫מהלורד פרקה? למה?
‫הוא קרא למועצת הלורדים.
‫חשבתי שרק המלך ‫יכול לזמן את הלורדים למועצה.
זהו המנהג, לא החוק.
‫אולווין!
‫גם נהוג לעדכן את משרתת הגבירה ‫אם את מתכוונת לברוח
‫ולעשות מעצמך חטיף לחיית ענק מעופפת!
‫את...
‫בואי, את צריכה להחליף בגדים.
‫מה הבעיה עם מה שאני לובשת?
‫חסרת תקנה.
‫הלורד פרקה לא הגיע לחצר שנים. ‫מדוע יופיע כעת?
‫הוא לא מתכוון לקרוא תיגר על אבא, נכון?
‫הייתי רוצה לראות אותו מנסה.
‫האלת'.
‫אח.
‫אני בספק אם פרקה אף זוכר כיצד להניף חרב.
‫הוא התבטל בחבל המערבי זמן רב מדי, ‫האביס את פיו ואת כיסו.
דשנים ומשגשגים הם הגברים המסוכנים ביותר, הלורד האלת'.
‫הדבר ממלא אותם באומץ שווא, ‫ואומץ שווא מוליד אי שביעות רצון.
‫וזה אומר?
‫זה אומר שללורד פרקה היה הרבה זמן
‫לחשוב על הדברים שאין ברשותו.
‫לפרקה יש רק מה שאנו מרשים ‫שיהיה לו. דבר לא מעבר.
‫ליף, אתה מכריז על הבתים הערב?
‫הלורד פראלף.
‫אכן.
‫זו המועצה הראשונה שלי.
‫חשבתי שאשנן את כל החותמים.
‫אך אני לא מזהה את זה.
דגלן של עלמות המגן.
‫גבירתי הרה!
‫בת דודה?
‫תראי אותך. בלי בוץ או ענפים בשיערך.
‫אפשר כמעט לטעות ולחשוב שאת נסיכת רוהאן.
‫עלמות המגן היו נשות ארצות הגבולות.
‫כשכל הגברים נהרגו, הן התחמשו ונלחמו.
‫הן הגנו על רוהאן כשאף אחד אחר לא יכול היה.
‫אלה היו ימים אפלים יותר.
‫זמן רב האמנתי כי יש להוריד את הדגל הזה.
‫אני בספק אם נשארו מהן בכלל.
‫כולן מתו?
‫לא כולן.
‫הלם, בן גראם, לורד האאורלינגס. התשיעי...
‫כן, כן. הם מזהים את מלכם כשהם רואים אותו.
‫כולכם נראים כאילו אתם בלוויה!
‫אל פחד, רכי לב.
‫נסיים עם העסק הזה במהרה.
‫אני רואה כי התחלתם בלעדיי.
‫פרקה, לורד החבל המערבי.
‫הלורד וולף, בנו של פרקה.
‫הגנרל טארג מדאנלנד.
‫הלורד פרקה! עבר הרבה זמן.
‫החסרת הרבה מועצות,
‫אך נראה כי לא החסרת ארוחות.
‫פרקה, המלך משתעשע.
‫אני רואה כי הגיל לא שיפר את נימוסיך, מלכי.
‫אין לי מקום בהיכלך הגדול?
‫לכל הנאמנים יש מקום כאן.
‫אך נאמנים למי?
‫לרוהאן?
‫או לגונדור?
‫שמועה התגנבה לאוזניי כי נסיך זוטר מגונדור
‫ביקש את יד בתך.
‫אתה מכחיש זאת?
‫זה לא עניינך למי בתי תינשא!
‫אני טוען שזה כן.
‫אני טוען שזה עניין הנוגע לכולנו.
‫אני בא לפני המועצה הזו
‫עם הצעה לחיזוקה, לא להחלשתה של רוהאן.
‫זמן רב מדי בתינו מסוכסכים
‫בזמן שגונדור גוזלת את עוצמתנו.
‫הם היו מכבדים אותנו, לא, פוחדים מאיתנו
‫אילו היינו מאוחדים באמת.
‫הגיע הזמן שרוהאן ‫תפסיק להיות הכלב הנרצע של גונדור.
‫חשבו, במקום, על בן החבל המערבי.
‫אני, וולף, בנו של פרקה,
‫מופיע לפנייך, הרה, בתו של הלם,
‫וולף, אל...
‫כדי לבקש את ידך לנישואין.
ובכן, נערה?
‫מה את אומרת?
‫מספיק!
‫אתה מדבר על איחוד עמינו
‫בעוד שאני הוא זה ‫אשר התמודד עם מוות, רעב ומלחמה
‫על מנת לאחד את הארצות הללו.
‫אני יודע מדוע באת, פרקה, בנו של דאנלנד.
‫אינך מבקש ברית. מבקש אתה כתר.
‫מלכים זקנים הדוחים תמיכה ‫עלולים לספוג מפלה.
‫מספר נאמניך אינו רב כפי שאתה חושב.
‫מלכי, אין זה המקום.
‫אחייני צודק.
‫מלך אינו מתקוטט בהיכלו.
‫אך גברים חופשיים יותר בחוץ.
הלא תסכים?
‫האם הדבר חכם, דוד?
‫אני מכיר את פרקה.
‫אין בו עצם אצילית אחת.
‫זכור את דבריי, ‫הוא לא יסתפק בנישואיה של הרה.
‫הוא יושיב את בנו על הכס שלי, ‫ויכניס את בניי לקבר.
‫הגיע הזמן להזכיר לו את מקומו.
‫שושלתו של הלם לא נשברת בקלות.
‫בוא ילד. הנח להם.
‫לא נתת תשובה.
‫כדאי שנלך.
‫זה יהיה כה נורא? בעבר היינו בלתי נפרדים.
‫היינו ילדים.
‫היא איתו?
‫אכן.
‫לא חשבתי שכה הרבה השתנה.
‫וולף, בבקשה.
‫אכפת לי ממך.
‫אך...
‫תעדיפי להינשא לזר מגונדור?
‫כלל אין לי מחשבות על נישואין.
‫אבותינו מדברים כאילו לא נכחתי בחדר.
‫זו צריכה להיות בחירה שלי, וכך גם שלך.
‫ומה אם אגיד לך כי זה רצוני?
הדבר אותו תמיד רציתי.
‫אני אוהב אותך.
‫לא.
‫איני רוצה להינשא לך.
‫איני רוצה להינשא לאף גבר.
‫ביקשת את תשובתי, קיבלת אותה.
‫הרה!
‫בואי, אחות, או שנחמיץ את הכיף.
‫עכשיו, בן דאנלנד,
‫עליך להתמודד רק מול הלם.
‫רק אתה ואני. לא חמושים.
‫אתה עוד תתחרט על כך, זקן.
‫הלבש את בתך כפי שתרצה.
‫לא תוכל לעצור זאת?
‫בתך אינה גבירה.
‫אין פלא שהיא פראית. גודלה על ידי פרא כמוך.
"פראית", קוראים לה.
‫תואמת למגוריה, בארץ פראית.
‫אך לא, היא "טובה מדי" לבני.
‫בתך תזחל על ארבע,
‫ותתחנן להינשא לבני לפני שזה ייגמר.
‫אבא!
‫קום, פרקה!
‫קום והילחם!
‫אבא?
‫הוא מת.
‫לא!
‫בלתי אפשרי! הכיתי בו רק פעם אחת.
ראיתם.
‫כולכם ראיתם.
‫הרגת אותו.
‫הנח את החרב, בחור.
‫לא!
‫אתה מעז לשלוף את חרבך ‫כנגד המלך, בן דאנלנד?
‫אבא, לא!
‫אתה הורג אותו!
‫מספיק דם נשפך.
לא יישפך עוד.
‫אתה תשלם על כך בחייך.
‫בי נשבעתי.
‫שמור את נשימתך, ילד, ‫שזו לא תהיה האחרונה שלך.
‫וולף, בנו של פרקה,
‫אתה מגורש.
‫אם אי פעם תדרוך כף רגלך בארצות אלה, ‫אקפד את ראשך.
‫וולף...
‫הניחי לו.
‫העונות חלפו.
‫רבים דיברו על מות פרקה זמן רב.
‫חלקם לחשו כי מלך ההורג אחד מאציליו ‫הוא סימן מבשר רעות.
‫גורלו של וולף העסיק את מחשבותיה של הרה.
‫הוא אמנם היה מגורש ומושמץ, ‫אך עדיין היה הילד שבעבר כינתה "חבר".
‫את מוכנה, הרה?
‫מובן שאני מוכנה.
‫קדימה, וולף!
‫פגעתי בך!
‫חכה! וולף!
‫וולף!
‫חתכתי אותך.
‫סליחה. לא התכוונתי לפגוע בך.
‫עזבי אותי. ‫-אתה מדמם.
‫לכי! לפני שאבי ימצא אותך כאן.
‫אמרתי לכי!
‫הרה ניסתה למצוא מידע על וולף,
‫אך לא היה לו כל זכר.
‫נראה היה כאילו הוא נעלם, ‫כמו צל הפוסע אל תוך הלילה.
‫איום חדש הופיע על גבולה המזרחי של רוהאן.
‫קולות משונים נשמעו בלילה.
‫גופותיהם השבורות של סוסי פרא נמצאו בבוקר.
‫לא הרשה עוד המלך לבתו המרדנית
‫לרכוב לבדה.
‫עורבי קרבין, מדאנלנד.
‫הוא דרומי.
‫שריונו מעיד על היותו שכיר-חרב.
ראה לאן העקבות מובילות.
‫הוא די גדול, לא?
‫טוב, לכאן. בוא, ליף.
‫מה דרומי מחפש כה צפונה?
‫הוא כאן כבר כמה ימים.
‫הציפורים ניקו את גופתו מבשרה.
‫חנית וקרן.
‫אני חושבת שהוא היה אדון בהמות.
‫כן, אבל אילו בהמות?
‫מה היה בשיר העתיק שדקלמת לי בילדותי?
‫משהו על "מרעידים את האדמה".
‫רוצו!
‫מומק!
‫החיה אחוזת דיבוק.
‫הרה, צאי מפה!
‫לכי!
‫פראלף!
‫הרה! לא!
‫מהר יותר, אשרה, מהר יותר!
‫הרה!
‫היא יודעת איזה יצור חי ביערות הללו?
‫מובן שהיא יודעת.
‫ווהו, אשרה, ווהו.
‫טוב.
‫כן. קדימה! קדימה!
‫"היזהרו ממים אפלים הצופנים סודות עתיקים."
‫הצופה במים.
‫מעולם לא חשבתי שאזכה לחזות במחזה כזה.
‫הגנרל טארג.
‫מה אתה עושה כאן?
‫גורשת.
‫נשלחתי למשימה,
‫אך נראה כי היעד השתנה.
מה... נשלחת על ידי מי?
‫אני משרת מפקד חדש.
‫האדון העליון של שבטי הגבעות.
‫לפראים אין אדון עליון.
‫כעת יש להם.
‫איך אתה מעז!
‫תוריד ממני את הידיים שלך!
‫הנח אותי!
‫היא ראתה את המומק! ‫למה לא להרוג אותה עכשיו?
‫לא. ניקח אותה לאדון העליון.
‫לא!
‫אמרתי, הניחו לי!
‫לא!
‫מצאתי אותה. הם מחזיקים אותה ‫באחד ממגדלי השמירה.
‫אשרה!
‫איך את יכולה לאכול בזמן שכזה?
‫חייבת להיות דרך לצאת מכאן.
‫מי יעז להשתלט על איסנגרד?
‫מישהו נועז מספיק בכדי לחטוף בת של מלך.
‫אני הולך להציל את הרה. התחבאו.
שהסוסים יהיו בהיכון. אם לא אחזור תוך שעה...
‫חכה.
‫יש לי תוכנית.
‫- רוהאן - דאנלנד -
‫תמיד סקרנית מדי לטובתך.
‫וולף!
‫אתה חי.
‫אתה האדון העליון?
‫חשבת שאימלט כמו כלב פצוע ואלקק את פצעיי?
‫לא. הייתי עסוק.
‫כל חיי הושמצתי על דם הדאנלנד שבי.
‫אך ראי מי הופיע בעת מצוקתי.
‫שבטי הגבעות נשבעו לי אמונים.
‫כל אחד ואחד מהם.
‫אתה לא באמת מאמין ‫שתתמודד מול רוהאן וגונדור.
‫אביך לעולם לא יבקש עזרה מגונדור.
‫גאוותו לא תרשה לו.
‫לא. גונדור לא תיחלץ לעזרתו.
‫ראשית, אהרוג את אחייך.
‫שנית, אהרוג את אביך.
‫ואז, אחזיק בכתר.
‫ותהיה מלך של מה?
‫ארץ הרוסה, שעמיה מפולגים.
‫הייתה לך ההזדמנות לאחד את רוהאן.
וסירבת!
‫הגעלתי אותך כל כך?
‫הממ?
‫שכחת אותי בכזו קלות?
‫מעולם לא שכחתי אותך.
‫ניסיתי למצוא אותך.
‫הנער שהכרתי מעולם לא היה מייחל למלחמה.
‫אל תעשה זאת, וולף.
‫חפים מפשע ימותו.
‫ומה אם הייתה לך דרך להצילם?
‫דרך להציל את עמך.
‫אם אסכים,
‫אם אסכים להיות כלתך, תישבע שלא תהיה מלחמה?
‫אם תסכימי?
‫אין גבול להתנשאות של ביתך?
‫אפילו כעת את בקושי מעכלת את הרעיון?
‫הנער שהכרת איננו עוד, הרה.
‫אני הגבר אותו אביך יצר.
‫אולווין!
‫אל תשבי בחיבוק ידיים. לכי!
‫את חושבת שאת עדיין עלמת מגן, זקנה?
‫ימי הלחימה שלך תמו.
‫זוזי!
‫בואי, גרגרנית. אנחנו עוזבות.
‫תפסו אותן!
‫דהרי! ‫-קראו לשומרים!
‫עצרו אותה! ‫-קדימה!
‫תחתכו אותן!
‫לכיוון השער!
‫זוזו!
‫לשער! ‫-הן עוברות!
‫מהר!
‫לא נצליח לחצות את הקשתים!
‫סמכי עליי. יש לי תוכנית.
‫זאת התוכנית שלך?
‫לא אמרתי שהיא טובה!
‫אדוני הלורד!
‫אני בסדר. בוא נצא מכאן.
‫אשלח את רוכבינו המהירים ביותר.
‫אל תטרח. היא מהירה יותר מהם.
‫קרא לחיילים להתחמש.
‫בבקשה, תקשיב לי.
‫איננו יודעים את מלוא עוצמת צבאו של וולף.
‫אל תמעיט בערכו, אבא. ‫לתוכנית של וולף יש עוד שלבים, אני בטוחה.
‫המומק, הדרומי שראינו.
‫אין זה צירוף מקרים.
‫החיה הייתה חולה, אמרת זאת בעצמך.
‫קיבלנו דיווחים על טור מומקיל הנע מערבה, ‫קרוב לגבולנו הדרומי.
‫אחד מהם בטח השתחרר מכבליו ‫וחצה את השטח לאדמתנו.
‫זה לא קשור לבן הדאלנד.
‫הצעד החכם ביותר הוא לסגת למבצרינו.
‫הדלק את המשואות. קרא לעזרה מגונדור.
‫"הצעד החכם ביותר"?
‫אתה מציע שאנטוש את אדורס?
‫עד שנהיה במלוא כוחנו... כן.
זהו אינו אספסוף רגיל של אנשי פרא.
‫הם מאומנים וחמושים היטב.
‫מלכי, היורשה לי?
‫הלורד פראלף צעיר.
‫הוא לא לחם לצידך בקרב, כמוני.
‫אני מתחייב ל-300 פרשים ‫בכדי להגן על האגף המזרחי.
‫אנשי מחוז הוולד מוכנים להילחם.
‫אני מקבל את התחייבותך.
‫הלורד ת'ורן יפקד על המזרח.
‫אני אוביל את הוונגארד צפונה ‫ונפגוש את וולף במישורים.
‫כל אדם בעל רצון, צעד קדימה.
‫נילחם למען רוהאן!
‫בבקשה, דוד, בטח בי.
‫לבטוח בך? בטחתי בך שתגן על בתי.
שתשמור עליה. תראה מה קרה.
‫נחטפה על ידי אדם יומרני ונבזי.
‫זו לא הייתה אשמתו! פראלף הציל אותי.
‫היא יכלה למות!
‫חזור לדונהרו, פראלף הידלסון.
‫חפור כמה שוחות וזחל לתוכן.
‫כאשר שירים על יום זה יושרו,
‫ושמות גיבוריו יוקראו,
‫שמך לא יהיה ביניהם.
‫הוא בן משפחתנו.
‫הוא לא בן משפחתי!
‫וגם אינני צריך את חרבו ‫של אדם כה קטן אמונה.
‫מלכי.
‫פראלף, חכה!
‫המלך אמר את דברו.
‫חרבי תמיד שלך, דוד,
‫בין אם אתה מעריך אותה, או לא.
‫לא.
‫הם יודעים שהמתקפה ממשמשת ובאה.
‫מכאן, דרכנו פתוחה לאדורס.
‫הלם יצפה שנקים מחנה על המישורים הצפוניים.
מצוין.
‫מלחמה באה עלינו.
‫מה תאמר, ידיד ותיק?
‫תישא אותי עוד פעם אחת?
‫מה את עושה?
‫אני נשבעת להילחם עבור מלכי.
‫אל תהיי טיפשה, נערה.
‫אם לא תקשיב לי, לפחות תן לי להילחם.
‫אינך מבינה דבר במלחמה.
‫אני הרוכבת המהירה ביותר שלך.
‫אני יכולה לשאת מסרים בין המפקדים.
‫אמרתי "לא".
‫שושלתו של הלם לא תלויה בך, הרה.
‫היא תלויה בהאלת' ובהמה.
‫אחיי יכולים להגן על ביתם, ואני לא?
בבוא היום, תינשאי.
‫את תחיי בגונדור, ויהיו לך ילדים, ‫שלא יכירו את דרכינו.
‫לראות אותי עוזבת... זה ירצה אותך?
‫כן, זה ירצה אותי. אהיה מאושר.
‫את תהיי בחיים, מפני שהגנתי עלייך.
‫צבאו של וולף במרחק 20 ליגות מאדורס.
‫הם לא מקימים מחנה! הם לא נחים!
‫מה?
‫הם ממשיכים להתקדם?
‫שבטי הגבעות רגילים לתקוף בחסות החשיכה.
‫הוא מתכוון לתקוף בלילה.
‫זמן את הרוהירים.
‫חכו!
‫אל תיראי כה מדוכדכת, אחות קטנה.
‫הלם יד פטיש מעולם לא הפסיד בקרב.
‫המה... אתה צריך סוס מהיר יותר.
‫קח את אשרה.
‫אשרה לא תרשה לאף אחד מלבדך לרכוב עליה.
‫חוץ מזה, אני סומך על הזקנה שלי.
‫שמרי לי על זה?
‫תמיד.
‫אולי, יום אחד,
‫מישהו ישיר בלדות עליי.
‫עד מחר, אחות קטנה.
‫רכבו היטב, אחים.
‫איפה ת'ורן? הוא מאחר.
‫חייליו אמורים לשמור על האגף המזרחי.
‫לחמתי לצד אביך בעבר.
‫הוא הציל את כל הכפר שלי ‫מחבורת פושטים מדאנלנד.
שברתי את המגן שלי בקרב ההוא.
‫לאחר מכן, רציתי מגן חדש.
‫"לא", אמר לי, "הוא לא שבור, ‫הוא רק השתפשף".
‫הם כה רבים.
‫אביך אינו אדם רגיל.
‫יידרש יותר מצבא של בני דאנלנד ‫כדי לשבור אותו.
‫דם הקדמונים זורם בעורקיו.
‫אותו הדם הזורם בעורקייך.
‫השבועות!
‫הו לא! לא!
‫המלך הפקידן בידיי למשמר.
‫הכול בסדר, בחור צעיר. למלך יש דאגות אחרות.
של מי הסמל הזה?
‫זה? זה החותם של הלורד ת'ורן.
‫מה קרה? מה הבעיה?
‫ראיתי אותו בעבר.
‫הלורד ת'ורן עשה יד אחת עם וולף.
‫הוא מתכוון לבגוד באבי.
‫עלינו לפנות את בני עמנו.
‫השמיעו את האזעקה. עכשיו! קדימה!
‫פנו את העיר!
‫פרשי הממלכה, אחיה של רוהאן, עורו!
עורו כעת!
‫נצבע את השחר באדום בדם אויבינו!
‫שלפו נשקיכם!
‫קדימה אאורלינגס!
‫למען רוהאן!
‫מוות!
‫קשתים היכון!
‫כוון!
‫סמנו מטרות!
‫אש!
‫הסתער!
‫וולף!
‫היכן הוא? היכן הפיקוד העליון שלהם?
‫מצאו אותו!
‫המשיכו לזוז!
‫צעידה רבה לפניכם.
‫לאן אנו הולכים? ‫-מה לגבי הילדים?
‫קחו רק את מה שאתם זקוקים לו והישארו יחד.
‫שמרו על הילדים באמצע! זוזו!
‫קדימה אשרה. צריך לעזוב.
‫אני חושש כי מאוחר מדי לכך... גבירתי.
‫בוגד!
‫אבי ידאג שתיתלה על כך.
‫לעולם לא תזכי לגלות, נכון?
‫אחדו את השורות!
‫וולף לא בנמצא.
‫משהו אינו כשורה.
‫מומקיל!
‫הוא נעזר בשכירי-חרב ואריאגים.
‫אדורס חשופה לחלוטין.
‫משמר המלך! אליי!
‫המה!
‫ייתכן ועוד ישירו על גבורתך, אח קטן.
‫את בטוחה לגבי זה, גבירתי?
‫עשה זאת.
‫תפסו את העיר!
‫האלת'! המה!
‫הכרז על נסיגה.
‫לא!
‫הקשב לי, האלת'. עליך להגיע לעיר לפני וולף.
‫מצא את הרה. לך.
‫לך!
‫הפילו אותה! קדימה!
‫לא! הוא פוחד מהאש!
‫איפה כולם?
‫העיר נטושה.
‫מצא את הרה!
‫הרה!
‫המה!
‫הלורד ת'ורן בגד בנו.
‫אנחנו יודעים. כבר הכרזת על הפינוי.
‫כן.
‫יופי. קחי את כולם לדונהרו.
‫הדרך לדונהרו מלאה בפראיים.
‫מצד הקרן הוא הסיכוי היחיד שלנו.
‫אולווין מפקדת על הנסיגה.
‫פרשים! היסוגו!
‫חפו על הנסיגה!
הוא מתקדם להיכל הגדול!
‫למען רוהאן! למען בני עמנו!
‫האלת'!
‫לא!
‫האלת'!
‫קשתים! היכון!
‫אש!
‫לא!
‫אבא!
‫החזק מעמד.
‫הוציאו אותו מכאן!
‫הבריחו אותם.
‫רדפו אחריהם.
‫קדימה! זוזו!
‫משמר המלך, הגנו על המלך!
‫אל המלך!
‫המה!
‫התקדמי, הרה! אחבור אליכם.
‫קדימה, זקנה שלי. קדימה!
‫שירי גבורה, זקנה שלי.
‫זהו זה.
‫היכנסו עד האחרון שבכם.
‫כמעט הגעתם!
‫מהרו נא!
‫אל המצודה! קדימה, מהר ככל האפשר!
מרפא!
‫המלך זקוק למרפא!
‫מלכי.
‫המה...
‫היכן הוא?
‫היכן המה?
‫הניחו לי.
‫לא.
‫המה!
‫הוא היה מאחורינו.
‫מספיק!
‫ניצחת, וולף!
‫אני נכנע.
‫בוא נסיים זאת כעת.
‫חיי עבור חיי בני.
‫לא!
‫הרוג אותי! קח את הכתר.
‫הנח לבני עמי לחיות בשלום.
‫תן לבני לחיות!
‫לא! אבא, לא!
‫שלום?
‫לא יהיה לך שלום, הלם יד פטיש.
‫לא! וולף! בבקשה, אני מתחננת!
‫סיים זאת עכשיו. בצע את ההחלפה.
‫מרגע שייסוגו אל מעבר לחומות, ‫לא תצליח להוציאם לעולם.
‫תן להם.
‫מה עשית?
‫אתה תסבול כפי שאני סבלתי.
‫אתה תטעם את טעם הבדידות, כפי שאני טעמתי!
‫אז, ורק אז, ארשה לך למות.
‫רוצח!
‫לא!
‫הביאו את המלך! הכניסו אותו! מהר!
‫בבקשה. לא!
‫סגרו את השער!
‫הכן את החיילים למצור.
‫מלכי, החורף קרב.
‫מצור יגבה מחיר משני הצדדים.
‫לא אכפת לי מהמחיר!
‫כתר את המצודה.
‫אם מישהו ינסה לברוח, ‫אפילו חולדה, הרוג אותם.
‫מה לגבי גופת הנער?
‫תן לה להירקב.
‫גבירתי?
‫זקוקים לך, גבירתי.
‫יש חדש?
‫אני מצטער, אדוני.
‫גבוה במצודת דונהרו,
‫פראלף המתין.
‫אך גורל קרוביו נותר בלתי ידוע.
‫האם שרדו?
או שמא נקברו תחת אפרה של אדורס?
‫זמן את הלורדים של רוהאן לאדורס.
‫הגיע הזמן שיישבעו לי אמונים.
‫המלך האחרון שענד את הכתר הזה עוד חי.
‫הלם יד פטיש אינו אלא צל של האדם שהיה.
‫הוא ימות בקרוב.
אל פחד, טארג.
‫צללים לא יכולים לפגוע בך.
‫חזור אל מצד הקרן.
‫היא חושבת שהיא בטוחה מאחורי החומות הללו.
‫בקרוב היא תלמד
‫שהיא טועה.
‫יש לנו סיכוי
‫אם נוכל לשרוד יותר זמן מצבאו של וולף.
‫זה הכול?
‫זה לא מספיק.
‫חפשי בכל החדרים. קחי כל חפץ בחשבון.
‫מה זה?
‫אני שומרת המצודה הזו קרוב ל-40 שנה.
‫מעולם לא חשבתי שאהיה עדה לימים כאלו.
‫האספקה מידלדלת עד מאוד.
‫מחכה לנו חורף ארוך.
‫אני מרגישה זאת בעצמותיי.
‫אל תיגעי בזה, גבירתי.
‫שמלה זו נתפרה לכלה
אשר הובטחה לשליט המצודה.
‫אך היא מעולם לא זכתה ללבוש אותה.
‫קדחת משונה שמה קץ לחייה ‫בלילה שלפני חתונתה.
‫יש האומרים כי נשמות רבות ‫תועות בין קירות אלה.
‫ואף גרוע מזאת.
‫מי אומר זאת?
‫אני.
‫שטויות.
‫הנה, תני לי את זה.
‫ניסיתי להזעיק עזרה.
‫כל הציפורים ששלחנו נורו למוות.
‫אף אחת לא שרדה את הקשתים שלהם.
‫אילו עוד אפשרויות יש לנו מלבד להיכנע?
‫אל תהיה טיפש.
‫זו לא תהיה כניעה.
זו תהיה שחיטה.
‫בקושי יש לנו אוכל או חומרים לבערה.
‫הלורדים האחרים של רוהאן נסוגו אל מבצריהם.
‫נותקנו!
‫כיצד נשרוד?
‫נמצא דרך.
‫אל לנו לריב בינינו.
‫זה בדיוק מה שהוא רוצה שנעשה.
‫ייאוש הוא הנשק החזק ביותר של וולף נגדנו.
‫אסור לנו להיכנע.
‫נמצא דרך לשרוד, ונעשה זאת יחד.
‫מילים יפות. מילים יפות לא יצילו אותנו.
‫פה! בוא תראה את זה!
‫מה הם עושים שם למטה?
‫מה באמת הם עושים?
‫הוא בונה מגדל מצור.
‫הוא מתכוון להבקיע את החומות.
‫לא קל להיאחז בתקווה כשרוח רעה נושבת.
‫החורף הכה קשות באותה השנה.
‫הכפור לא פסח על אף אחד.
‫עם זאת, המצור לא נפסק.
‫הרוהירים לא יכלו לעשות דבר, ‫מלבד לצפות ולהמתין
‫לסופם ההולך ומתקרב.
‫יש שינוי?
‫זה לא הגיוני.
‫גופו מחלים, אך הוא לא מתעורר.
‫אני חוששת כי נפשו שבורה.
‫מה את עושה? זה עבור המלך.
‫ומה עם זה?
‫מה? לא, לא את זה.
‫קחי את זה.
‫אבל, גבירתי...
‫זה היה של האדון המה.
‫ומה התועלת בזה בלעדיו?
‫אני יודעת כי מחלה זו ‫לא נובעת ממהלומה גופנית.
‫זהו צער הגורר אותך מטה.
צער שלעולם לא תראה שוב את בניך.
‫אתה מאמין כי הכול אבוד.
‫אבל אני פה, אבא.
‫אני עדיין פה.
‫בבקשה אל תוותר.
‫מי שם?
‫הראה את עצמך!
‫מה קרה כאן?
‫דבר!
‫הוא הרג את כולם. ראיתי זאת.
‫הוא קרע אותם לגזרים במו ידיו.
‫מי?
‫הלם יד פטיש.
‫הוא אינו אדם חי.
‫זה לא טבעי, הדבר שראיתי.
‫הוא יהרוג את כולנו!
‫הצילו אותנו.
‫אבא?
‫לילה אחר לילה, קרן רפאים נשמעה במצודה.
‫מבשרת מוות.
‫הפחד אחז בחייליו של וולף.
‫שמועות התפשטו לפיהן ‫הלם יד פטיש אינו אדם עוד.
‫הוא לא החזיק בנשק, ואף נשק לא פגע בו.
‫אימה שנולדה משיגעון וצער.
‫רוח רפאים.
‫וולף חזר למחנה מוכה מוות,
‫ותוכניותיו המורכבות השתבשו.
‫הוא היה מלך של לא-כלום.
‫אך וולף, בנו של פרקה,
‫ארור יהיה לפני שיסכים ‫להיות מובס על ידי רוח.
‫האם נכון מה שאומרים?
‫מה? ‫-המלך הפך למפלצת?
‫מחזה נורא וטמא.
‫עיניים רושפות אש, ‫כאשר הוא מתענג על הבשר...
‫הלם יד פטיש אינו רוח רפאים.
‫אז כיצד נעלם מחדר נעול ושמור?
‫עני לי על כך.
‫איני יודעת. אך אני יודעת ‫כי אינו מסוגל לחצות דרך קירות!
‫אולי דווקא מסוגל.
‫אולי הוא מסוגל לעשות ‫דברים בלתי טבעיים רבים.
‫כן? כמו מה?
‫ראשית, נשמע קולה של הקרן.
‫שלוש תקיעות.
‫אז הוא מופיע, נועז וכחוש,
‫עוקב אחר טרפו!
המפלצת היחידה שרודפת את המצודה היא את!
‫הרה?
‫אולווין, את שומעת אותי?
‫הרה?
‫לאן הלכה?
‫אולווין?
‫הגופות.
‫הן נעלמו!
‫רוח הרפאים! היא אכלה אותן.
‫היא אכלה את כולן!
‫גבירתי?
‫יש זכר להרה?
‫לא.
‫אבא?
‫חכה!
‫אבא!
‫חכה!
‫מגעיל. אני לא אוהב ג'ינג'ים.
‫שום דבר אינו גרוע כמו ג'ינג'י בין השיניים.
היי! רוט!
‫תבדוק אותם לפני שאתה אוכל אותם.
‫שמן עצלן.
‫אורקים.
‫אמרתי לך כבר,
‫הוראות מלמעלה.
‫מדוע במורדור רוצים טבעות?
‫היי, ככל שאדע פחות, כך ייטב.
‫אתה מריח את זה?
‫אפשר להריח אותך מהר הגזירה.
‫לא.
‫אני מריח בשר טרי.
‫הנה, שאנק. ‫-לא!
‫מצאנו אחת חיה.
‫אין עליה הרבה בשר.
‫אולי נאכיל בה את המפלצת.
‫מהו הרעש הזוועתי הזה?
‫זו רוח הרפאים.
‫רוח הרפאים של הלם יד פטיש.
‫הביאו אליי את הגנרל טארג.
‫לא.
‫הרה.
‫אני מצטער, ילדתי.
‫אני כל כך מצטער.
‫חשבתי שאיבדתי אותך.
‫ניסיתי להגן עלייך.
‫אתה לא יכול לחסל את צבאו של וולף, ‫חייל אחר חייל.
‫אני יכול לנסות.
‫הייתי צריך להקשיב לך.
‫את אמיצה וחכמה,
‫וחזקה יותר משידעתי.
‫והייתי עיוור שלא ראיתי זאת.
‫אכזבתי אותך.
‫את כולכם.
‫לא.
‫כל מה שאי פעם עשית היה למען רוהאן.
‫למען אלו אשר אתה אוהב.
‫כשהייתי קטנה, אמרת לי,
‫"כישלון משמעו להפסיק לנסות."
‫מעולם לא ויתרת.
‫מעולם לא.
‫את קפואה.
‫קדימה!
‫בואי. עלינו לברוח לשערים.
‫זו הדרך היחידה בחזרה פנימה.
‫אל תרפי!
‫הצילו!
‫מה זה? ‫-פתחו את השערים!
‫פתחו את השערים!
‫זה המלך!
‫פתחו את השערים!
‫פתחו אותם!
‫דחוף!
‫עצרו אותם!
‫השער תקוע!
‫לכו!
‫הם באים.
‫מהר!
‫מה אתה עושה?
‫לא.
‫לא! בבקשה!
‫אני צריכה אותך.
‫רוהאן עדיין צריכה אותך.
‫לא, הרה.
‫הם צריכים אותך.
‫כעת עלייך להוביל אותם.
‫אני לא יכולה.
‫את כן.
‫את בת מלכים.
‫ביום בו נולדת,
‫נפלתי על ברכיי.
‫את גאוותי,
‫אושרי.
‫את תוכלי לשלוט בעולם.
‫לא.
‫אבא!
‫בואי, נערה! ‫-אבא!
‫בואי לפני שתקפאי למוות!
‫האם לא נותר איש?
‫האם לא נותר איש שיילחם בי?
‫לסגת!
‫מלכי! מכאן!
‫אתה תמות פה!
‫לא כל עוד אני חי!
‫אתה שומע אותי, וולף?
‫בי נשבעתי,
‫רוהאן עדיין עומדת.
‫הלם יד פטיש
‫עדיין עומד!
‫כך מצאו אותו.
‫קפוא במקומו,
‫עומד על המשמר
‫לפני שערי מצד הקרן.
‫רצונו יציב,
‫ברכיו מתוחות.
‫מת?
‫אני אתן את הפקודה לסיים את המצור.
‫נוכל לפרק את המחנה ולעזוב בתוך שבוע.
‫אנחנו לא הולכים לשום מקום.
‫ניצחת.
‫לא נותר עוד מה לכבוש, ‫מלבד קבוצה של פליטים מורעבים.
‫מלכי, אתה צריך לדאוג לעמך.
‫הם סובלים.
‫החורף הארוך גבה את מחירו.
‫מחסני הזהב שלך התרוקנו.
‫אני מפציר בך,
‫עזוב את המקום הזה.
‫אתה חושב שאני רוצה להיות פה?
‫תקוע בעמק המלוכלך והנטוש הזה?
‫אני לא יכול לעזוב!
‫אתה לא מבין? זה כל מה שיש לי.
‫ללא הנקמה, כל זה היה לשווא.
‫לא.
‫אסור לנו להראות חולשה.
‫לא בפניה.
‫המצודה הזו תהיה הקבר שלה.
‫כמה זמן לדעתך יש לנו?
‫מספר ימים לפני שיבקיע את החומות.
‫אי אפשר להילחם בו.
‫אי אפשר לקרוא לעזרה.
‫אפילו אם יכולנו, מי ייעתר עכשיו?
‫אני פוחדת, אולווין.
‫אני לא יכולה להציל אותם.
‫אולי לא. אך יש משהו שאת יכולה לעשות.
‫את יכולה לבחור.
‫את שואלת מי יבוא אם תבקשי עזרה?
‫רוהאן תבוא.
‫אנשים צריכים תקווה, הרה.
‫משהו להאמין בו,
‫לא משנה עד כמה הוא מופרך.
‫אז את יכולה לחכות ולדאוג
‫או שאת יכולה לבחור.
‫את יכולה לבחור איך זה יסתיים.
‫זו התוכנית שלך?
‫מעולם לא אמרתי שהיא טובה.
‫לא שאכפת לי ‫לסחוב את זה 898 מדרגות, גבירתי,
‫אך מדוע את צריכה את השריון של אביך?
‫קסדתו וקרנו של אבי מוכרות בכל הארץ.
‫מדוע אני צריכה את שריון המלך, ליף?
‫בשביל תקווה.
‫תקווה?
‫אל תשאל.
‫אם לא אחזור, את תדאגי ל...
‫מספיק עם הדיבור הזה. את תחזרי.
‫קראתי כי הנשרים הגדולים ‫מבינים את לשון בני האדם.
‫בבקשה, אני מתחננת.
‫אני זקוקה לעזרתך.
‫עמי זקוק לעזרתך.
‫הספיק לנו!
‫איפה הכסף שהובטח לנו?
‫זה לא נוגע לכסף.
‫משימתכם היא להפיל את המבצר, ‫כדי שנוכל לסיים את המלחמה הארורה הזו!
‫לא אכפת לנו ממגדלי האבן שלך.
‫חבל.
‫המבצר הזה מלא בעושר כזה, בכל חדר וחדר.
‫המורדים האומללים בפנים ‫לא יכולים להשתמש בו.
‫הם לא יכולים לשרוף אותו. ‫הם לא יכולים לאכול אותו.
‫הוא שלכם. כולו.
‫שלכם לבזיזה.
‫מה אתה עושה?
‫מעולם לא אחסנו זהב במצד הקרן!
‫אבל הם לא יודעים זאת, נכון?
‫לא נוכל לחכות עוד. תן את הפקודה.
‫בסדר, כולם. שמעתם את הלורד פראלף.
‫זה הזמן לעזוב את דונהרו.
‫נרכב לגונדור באור ראשון.
‫אל תשאירו איש בחיים!
‫הרגו את כולם!
‫הוא מזיז את מגדל המצור! נגמר לנו הזמן.
‫אז הכול אבוד!
‫להפך.
‫מתקפה תעניק לנו הזדמנות, ‫הזדמנות קטנה, להימלט.
‫וולף יפעיל הכול נגדנו, מה שאומר
‫שהמחנה שלו יתרוקן.
‫אם נוכל לעבור מבעד למנהרה הסודית, ‫אנשינו יוכלו להגיע למעבר ההרים.
‫משם, הם יגיעו לדונהרו.
‫זה מסוכן מדי. וולף יראה אותנו.
‫לא, הוא לא.
‫כי עיניו תהיינה מרוכזות בי.
אתה מוכן?
‫כן.
‫יופי.
‫לאן אנחנו הולכים?
‫למקום בטוח.
‫חייליך מוכנים?
‫כן.
‫נביא אותם לדונהרו.
‫או שנמות בניסיון לכך.
‫ליף?
‫לא. זה לא בסדר.
אני השומר שלך, גבירתי.
‫אני רוצה להילחם לצידך עד הסוף.
‫אני צריכה שתגן על הדבר הכי חשוב.
‫אני צריכה שתגן על עמנו.
‫קדימה, לך.
‫מסלול ישר, כן? שלא תוביל אותם במעגלים.
‫הוא רצה כלה, הוא יקבל כלה.
‫הגיע הזמן.
‫נשבעתי לאביך, מנשימתך הראשונה,
‫שתמיד אעמוד לצידך.
‫אני נשבעת כך עדיין.
‫עד נשימתי האחרונה.
מה מצחיק? למה את צוחקת?
‫מכיוון שאני זוכה לבחור,
‫ואני בוחרת לא לפחד.
‫רכבי היטב, נערה.
‫קדימה.
‫לא נוכל לצאת! הם יתפסו אותנו!
‫לא, הם לא.
‫מישהי נשארה מאחור ‫כדי לוודא שהם לא, כדי להגן עלינו.
‫מי זו?
‫אי פעם שמעת על עלמות המגן?
‫לא.
‫הן היו נשות ארצות הגבולות.
‫כשכל החיילים מתו,
‫הן התחמשו.
‫הן הגנו על רוהאן כשאף אחד אחר לא יכול היה.
‫יש המאמינים כי כולן מתו.
‫וזה נכון?
‫לא כולן.
‫התקדמו!
‫עצור!
‫מה זה?
‫את באה לפניי ככלה?
‫את חושבת, שאחרי כל זה, אתחתן איתך?
‫אני לא כלה של איש.
‫אם כך אמרי לי. למי את מחויבת?
‫למוות.
‫בוא נסיים זאת, וולף,
‫כפי שזה התחיל, איתך ואיתי.
‫אם אנצח אותך בקרב, תן לעמי ללכת.
‫מדוע שאסכים לתנאים הללו?
‫אין לך דבר להציע לי.
‫אולי אתה עונד כתר על ראשך,
‫אך זה לא הופך אותך למלך.
‫אני האחרונה בשושלת האמיתית של רוהאן.
‫אני מציעה לך הזדמנות להוכיח ‫שהנך ראוי לכתר הזה.
‫היית פחדן מדי מכדי להתמודד מול אבי.
‫אז, התמודד מולי כעת.
‫הנערה חכמה. היא זוממת משהו.
‫אל תיפול במלכודת.
‫אני מקבל את האתגר שלך.
‫את חושבת שאני מפחד ממך?
‫אתה צריך לפחד.
‫הישארו בעמדותיכם.
‫הסג את חייליך.
‫נתת לי את מילתך.
‫נכון.
‫פתחו במתקפה.
‫לא.
‫הנערה צדקה.
‫אתה פחדן.
‫פחדן בלי כבוד.
‫עם או בלי כבוד, אנשים מדממים אותו הדבר.
תקוף!
‫השאירו לי את הנערה!
‫הישארו בעמדותיכם!
‫הם סוגרים עלינו!
‫שלחו את הקבוצה האחרונה עכשיו!
‫קדימה! מהר!
‫שמור על זה.
‫לעמנו נותרו שיר אחד או שניים בתוכם.
‫הרה!
‫אש!
‫הפסדת, הרה.
‫מצד הקרן ייפול.
‫בדיוק כמו אחייך.
‫בדיוק כמו הלם יד פטיש הגדול.
‫יד פטיש?
‫רוח הרפאים!
‫הלם יד פטיש שב!
‫המתים באים עלינו! נוסו על נפשותיכם!
‫למען רוהאן!
‫קדימה אאורלינגס!
‫הסתער!
‫בני עמנו כבר לא קוראים למצודה זו מצד הקרן.
‫הרה!
‫הם מכנים אותה על שם מלכם האמיתי.
‫מצודת הלם.
‫ידעתי.
‫מהרגע בו פגשתי אותך, ‫ידעתי שאת תהיי הסוף שלי.
הרה.
‫הרה!
אחריהם!
‫שבשו את הנסיגה!
‫הרה, את פצועה.
‫תן להם ללכת.
‫תן להם לחזור לבתיהם, לאהוביהם.
‫רוהאן ראתה מספיק מלחמה.
‫גלה רחמים, בן דוד.
‫אם כך, ניתן לרחמים לשלוט היום.
‫החורף הארוך הסתיים.
‫ההבטחה הירוקה של האביב הופיעה.
‫וכך החלה השושלת השנייה של המלכים,
‫ותקווה לעידן שקט יותר.
‫פראלף הידלסון, המלך העשירי של רוהאן,
‫הלורד הראשון בשושלת השנייה,
‫אני מציג בפניך את האדון החדש של איסנגרד.
‫סארומן הלבן.
‫אם אי-פעם תזדקק לסיוע, מלכי.
‫זו הייתה צריכה להיות את, הרה.
‫מעולם לא רציתי כתר.
‫הוא תמיד היה מיועד לאחרים.
‫ובכל זאת, היית מוצלחת בתפקיד.
‫שמעתי כי קיבלת הודעה.
‫כן. הזמנה בלתי צפויה.
‫כמובן. ההרפתקה קוראת.
‫לכי לשלום, בת דודה.
‫אך אם מלכך אי פעם יצטרך אותך...
‫למלכי תמיד שייכת חרבי, נאמנותי ואהבתי.
‫מה את עושה כאן?
‫כמו מה זה נראה?
‫את כבר לא מחויבת לשרת אותי.
‫אני יודעת.
‫אז, לאן אנו רוכבות?
‫אנו רוכבות למעברות האיסן בכדי לפגוש קוסם.
‫יש לו שאלות אודות האורקים שפגשתי, ‫והטבעות שהם גנבו.
‫כן? ויש לקוסם הזה שם?
‫יש לו הרבה שמות.
‫אך בלשון הפשוטה, הוא ידוע כגנדלף.
‫שמה היה הרה, בתו היחידה של הלם.
‫"פראית", היו שקראו לה, "עקשנית וחופשייה".
‫וכך נשארה, עד סוף ימיה.
‫תרגום כתוביות: תומר טלמור