‫סרט זה מורכב ברובו מצילומי מצלמת גוף‬
‫שצולמו לאורך שנתיים.‬
‫29-68, קוד שתיים.‬
‫יחידת צפון-מזרח. דווחו, אני חוזרת.‬
‫מוקד חירום, מה הכתובת?‬
‫מישהי נורתה!‬
‫היי, בואו הנה!‬
‫בואו הנה. תישארו פה!‬
‫בטוח שהיא נורתה?‬ ‫-כן!‬
‫אלוהים! למה היא עשתה את זה?‬
‫היי, תתעוררי. היי…‬
‫אוקיי, הם נוסעים הכי מהר שהם יכולים. איפה…‬
‫כאן!‬
‫עזרה רפואית שם.‬
‫היא על הקרקע!‬
‫אזור אחד, כביש ראשי מריון.‬
‫מריון-אשלנד שתיים.‬
‫חכו.‬
‫אלוהים!‬
‫אני בחזית.‬ ‫-בסדר.‬
‫משרד השריף! צאי החוצה עם ידיים למעלה!‬
‫אנחנו ממשרד השריף של מחוז מריון,‬ ‫צאי החוצה עם ידיים למעלה!‬
‫- השכנה המושלמת -‬
‫יום שני, 5 ביוני 2023, 9:38 בבוקר.‬ ‫אנחנו במקום התקרית.‬
‫רק עורכים סריקה.‬
‫אני אתחיל לולאה.‬
‫אוקיי.‬
‫משרד השריף.‬
‫משרד השריף!‬
‫שלום, בוקר טוב.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫שלומי טוב. אני ממשרד השריף. אני בלש.‬
‫אנחנו חוקרים תקרית‬ ‫שהתרחשה ביום שישי בלילה.‬
‫אני יכול לשבת? הכיסא שבור.‬ ‫-אני אביא לך כיסא.‬
‫כמה זמן את גרה כאן?‬ ‫-בערך שלוש שנים.‬
‫היא גרה כאן כל הזמן, או שלא?‬
‫לא, היא עברה לכאן אחרינו.‬ ‫היא כאן אולי שנתיים.‬
‫אם אני לא טועה. אני לא בטוחה.‬ ‫-לא, זה בסדר. אז בערך שנתיים.‬
‫אבל למיטב הבנתי,‬
‫לכולם, לכל הילדים,‬
‫יש בעיות עם האישה הזאת.‬
‫באיזו כיתה את?‬ ‫-ה', ו…‬
‫אוקיי, אז סיימת כיתה ה' ואת עולה ל-ו'?‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לדבר איתך‬ ‫על אמת לעומת שקר, אוקיי?‬
‫אתן לך כמה דוגמאות, אוקיי?‬
‫אם הייתי אומר לך שהייתה ילדה קטנה‬
‫שנכנסה לחדר הזה,‬ ‫צבעה את כל הקירות באדום עם צבע פנדה,‬
‫ואז יצאה החוצה ואמרה לי‬ ‫שהיא לא עשתה את זה, זאת אמת או שקר?‬
‫שקר.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ואם היא צבעה אותם באדום ואז יצאה החוצה‬ ‫ואמרה, "עשיתי את זה, הבלש פינדר", זו האמת?‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-אוקיי.‬
‫כשנדבר היום,‬ ‫נוכל לדבר רק על דברים אמיתיים?‬
‫כן.‬
‫ראית פעם את האישה הזאת?‬
‫הרבה פעמים, כן.‬ ‫-הרבה פעמים.‬
‫כן. היא לא אוהבת שאנשים משחקים‬
‫איפה שהיא גרה, בדשא הזה שם.‬ ‫-אה-הא.‬
‫כי…‬
‫היא חושבת שזה השטח שלה.‬
‫אוקיי. ואת זוכרת שהיא אמרה עוד משהו?‬
‫שהיא תדווח על זה למשטרה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫על זה שאנחנו משחקים שם.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוקיי.‬
‫הגענו למקום. זה מתקדם.‬
‫- 25 בפברואר, 2022 -‬
‫על מה הקריאה?‬
‫התקשרתי כי האישה מהצד השני של הרחוב,‬ ‫שמדברת בטלפון,‬
‫הכתה אותי עם שלט.‬
‫הילדים שלה טיילו עם הכלב שלהם בשטח.‬ ‫כתוב שם בבירור, "אין להסיג גבול".‬
‫הם תמיד מטיילים שם עם הכלב,‬ ‫והוא תמיד מחרבן.‬
‫יש קקי על המדרכה, כל מיני דברים.‬ ‫אמרתי, "את יכולה להשאיר את הכלב שם בבקשה?"‬
‫רציתי לצלם את הכלב,‬ ‫והיא אמרה, "את מצלמת את הילדים שלי".‬
‫אמרתי, "לא", ואז היא נעמדה מולי,‬
‫לקחה את השלט וזרקה אותו עליי,‬ ‫ופגעה לי ברגל.‬
‫השם שלך…‬ ‫-שמי סוזן לורינץ.‬
‫סוזן, אייתי בשבילי את שם המשפחה.‬ ‫-ל'-ו'-ר'-י'-נ'-ץ'.‬
‫מה היה השלט שהזכרת?‬ ‫-את רוצה שאביא אותו?‬
‫את יכולה לראות, היא באמת זרקה אותו עליי.‬
‫היא גם לא הייתה אמורה להוריד את השלט,‬ ‫הוא של בעל הבית.‬
‫התכוונתי לקנות את הדירה,‬ ‫אבל אחרי זה, אני עוזבת.‬
‫לא אקנה את הקומפלקס.‬
‫אני רואה שהמבט שלך קצת מגחך.‬ ‫את אומרת שכבר ידעת?‬
‫שהיא התקשרה למשטרה?‬ ‫-כן.‬
‫כי אני רואה שאת בטלפון, מגחכת קצת.‬ ‫-כן, כי זה…‬
‫זה מצחיק, כי אני זאת‬ ‫שאף פעם לא יוצאת החוצה‬
‫ואומרת לה משהו.‬
‫אבל היום, במקרה הרגשתי ש…‬
‫דבר ראשון, לפני שהיא עברה לשם,‬ ‫יש כאן שטח פתוח גדול.‬
‫כל הילדים אוהבים לשחק שם קיקבול, פוטבול.‬
‫היא עברה ואמרה,‬ ‫"אני לא רוצה שתשחקו פה, זה שטח פרטי".‬
‫אמרתי לה, "זה לא שייך לך.‬ ‫את לא יכולה להגיד להם,‬
‫"אם הם לא במרחב האישי שלך,‬
‫"שהם לא יכולים לטייל עם הכלב‬ ‫או לזרוק פה את כדור הפוטבול שלהם."‬
‫"כולכם, השחורים, תמיד פשוט…" אוקיי, שיהיה.‬
‫זה לא מזיז לי.‬
‫היא דחפה את השלט בפרצוף שלי,‬
‫וכשהיא רצתה להרים אותו שוב,‬ ‫הרמתי אותו וזרקתי אותו.‬
‫הרמתי את השלט, וכשהלכתי, זרקתי אותו.‬
‫אמרתי, "גם אני יכולה לקנות שלט,‬ ‫זה לא אומר כלום".‬
‫אבל היא כן אמרה שהוא נזרק לכיוונה.‬
‫זרקתי את השלט, לא אשקר.‬
‫אבל הוא פגע בה.‬ ‫-לא הכיתי אותה עם השלט.‬
‫לא בכוונה, כן.‬
‫יש עלייך את המידע שלך, או שאת רוצה שאני…‬
‫גברתי, אפשר לדבר איתך רגע?‬
‫איתי?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫ראית משהו?‬
‫לא, אדוני. רק עכשיו יצאתי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הבת שלך אמרה לך אם היא ראתה משהו?‬
‫טוב, היא אמרה לי שהן התווכחו,‬
‫וש… אני מניחה שהיא הרימה שלט.‬
‫היא הרימה את השלט,‬ ‫התרחקה מהמקום וזרקה אותו מאחוריה.‬
‫ו… אבל הוא לא פגע באישה או משהו. זה הכול.‬
‫אבל כן אגיד שהאישה הזאת… לא ראיתי שום דבר,‬
‫אבל האישה הזאת‬ ‫תמיד מתעסקת עם ילדים של אנשים.‬
‫היא תמיד…‬ ‫-האישה ההיא?‬
‫כן. היא תמיד מנסה‬ ‫לצלם את הילדים ומדברת לא יפה.‬
‫אבל לא ראיתי כלום, אז אני לא יכולה להגיד.‬ ‫-אוקיי. בסדר.‬
‫איך את מאייתת… הוגה את השם הפרטי שלך?‬
‫אג'יקה.‬
‫אני סגן…‬
‫מה נשמע?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אתה יודע, עוד יום.‬
‫טוב, תתקשרי אליי.‬
‫היי, גברתי.‬ ‫-כן?‬
‫ראית משהו?‬ ‫-כן, היא לא נגעה באישה ההיא.‬
‫היא רק הוציאה את הדבר הזה מהאדמה, וזהו.‬
‫איזה דבר?‬ ‫-את השלט, "הסגת הגבול אסורה".‬
‫היא זרקה אותו על הרגל שלה.‬ ‫-לא, היא לא.‬
‫היא לא זרקה את הדבר הזה…‬
‫זה מה שלונדון אמר, כי הוא…‬
‫היא לא זרקה אותו.‬ ‫-היא סוג של השליכה אותו.‬
‫הוא לא מדבר איתך.‬
‫היא רק הניחה אותו, והאישה הייתה שם במקרה.‬
‫היא לא זרקה אותו עליו,‬ ‫היא לא נגעה בה או משהו.‬
‫היא רק אמרה לאישה‬ ‫שתפסיק לצעוק על הילדים שלה.‬
‫היא צועקת על כל הילדים כאן.‬
‫אוקיי. טוב, זאת אומרת…‬
‫לא הייתי הולך לשם יותר.‬
‫אולי זה לא ימצא חן בעיניה,‬ ‫כי אני אישה שחורה, אז…‬
‫זה מטריד אנשים. זה לא שייך לך.‬ ‫את לא יכולה להגיד לאנשים…‬
‫העניין הוא שככל שהיא אומרת את זה יותר,‬ ‫הילדים כבר לא הולכים לשם עכשיו.‬
‫אוקיי, מה זה אומר?‬
‫אי אפשר ללכת לשם.‬
‫בסדר, אם זה שלה, זה שלה. אבל…‬
‫זה לא משנה אם זה לא שייך לה.‬ ‫היא שוכרת שם, כמו שאת שוכרת כאן.‬
‫אם מישהו היה מסיג כאן גבול,‬ ‫והיית מתקשרת אלינו ואומרת שראית אותו בשטח,‬
‫זו הייתה הסגת גבול. ובפעם הבאה‬ ‫שהיינו באים, הוא היה הולך לכלא.‬
‫אוקיי?‬ ‫-אוקיי.‬
‫ככה זה עובד.‬ ‫-בסדר. זאת אומרת…‬
‫יש לה את אותה זכות שיש לה, אז…‬
‫היא לא רוצה אותם שם? שלא ילכו לשם.‬
‫יש סיבה שבעל הבית הציב שם שלט.‬
‫זה המצב, אוקיי?‬ ‫-בסדר. אתם המשטרה.‬
‫בהחלט.‬
‫אוקיי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אין שום בעיה.‬
‫אני מבינה איך את מרגישה, תאמיני לי.‬ ‫זאת הסיבה שקניתי בית.‬
‫כן. זאת השנה האחרונה שלנו.‬ ‫-כן, אני…‬
‫אני מתפללת. זהו זה.‬ ‫-כן!‬
‫התיק סגור!‬
‫אכתוב את זה כהכאה,‬
‫אבל אי אפשר לבצע מעצרים הפעם.‬ ‫-אוקיי.‬
‫בסדר.‬
‫העובדה שלא גרמתי לה לזרוק עליי את השלט…‬
‫אנחנו… אף אחד לא אומר שהוא ראה את זה.‬
‫אין עדים בלתי תלויים אמינים, אז…‬
‫כמה נוח.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר. תודה רבה.‬
‫כן, גברתי.‬
‫את צריכה עוד משהו?‬
‫לא, רק נצא לטיול קצר.‬
‫אני מצטערת, הוא תינוק גדול.‬
‫אני רוצה לגעת בו!‬ ‫-אבל אני אוהבת כלבלבים פרוותיים.‬
‫איך קוראים לו? איך קוראים לחמוד הזה?‬ ‫-קאש.‬
‫קאש.‬ ‫-קאש מאני.‬
‫אנחנו מדברים עם אנשים,‬ ‫מבררים אם מישהו ראה משהו או יודע משהו‬
‫לגבי האנשים המעורבים או משהו?‬
‫למען האמת, אדוני,‬ ‫כל מה שאני יודע זה שהאישה שהזכרת…‬
‫האישה השחורה…‬ ‫-אה-הא.‬
‫היא תמיד הייתה עם הילדים שלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא לא היוותה איום או משהו.‬ ‫-הבנתי.‬
‫בכלל, בשום צורה.‬ ‫-אה-הא.‬
‫יש לה ילד קטן, בן שנתיים או שלוש.‬ ‫-אה-הא.‬
‫היא תמיד בבית איתו.‬
‫שני האחרים, שני בנים קטנים וילדה קטנה,‬
‫הם אלה שתמיד משחקים בחוץ.‬
‫אף פעם לא שמעתי משהו שלילי‬ ‫על האישה הזאת או משהו כזה.‬
‫אג'יקה, כאימא, היא הייתה ה-אימא.‬
‫היא הייתה מנהלת במקדונלד'ס.‬
‫אג'יקה הייתה משנה את הלו"ז שלה,‬
‫אומרת, "אני לא יכולה לעבוד ביום הזה‬ ‫או לעשות ככה וככה",‬
‫רק כדי להיות שם בשביל הילדים שלה.‬
‫היא הקריבה כדי שהילדים שלה‬ ‫ילמדו בבית ספר פרטי,‬
‫ילכו לשיעורי פוטבול, התעמלות, ריקוד. הכול.‬
‫היא סיפרה לי שיש איזו אישה לבנה שגרה מולם,‬
‫שתמיד הציקה לילדים וקראה להם בשמות.‬
‫- 10 באוגוסט, 2022 -‬
‫למה הם בשטח פרטי, כשאין להם אמצעים…‬ ‫זאת אומרת, הם לא שוכרים פה.‬
‫אם האנשים האלה לא מתלוננים,‬ ‫אני לא יכולה לסלק אותם מהשטח.‬
‫טוב, אז אשלח להם מכתב התראה והפסקה.‬
‫אבקש מהע"וד שלי שישלח.‬ ‫-בסדר.‬
‫לפי חוקי הנדל"ן, ואת אמורה לדעת את זה…‬
‫אנחנו לא מתעסקים בחוק אזרחי.‬ ‫-יש לך זכות ליהנות בשקט מהנכס שלך.‬
‫כן.‬ ‫-את יודעת? זה כתוב בחוק.‬
‫טוב, זה חוק אזרחי,‬ ‫אז אנחנו לא ממש מתעסקים בזה.‬
‫אני מבינה, אבל הילדים לא אמורים להיות פה.‬
‫אוקיי.‬
‫הם גם לא אמורים לצעוק ולרוץ.‬
‫ההורים לא מטפלים בהם. מן הסתם, הם פשוט…‬
‫אני מבינה שזה מטרד,‬ ‫אבל אני מעדיפה שהילדים יצעקו‬
‫כי הם משחקים ונהנים כאן‬
‫מאשר שיגנבו מכוניות וישדדו אנשים, אז…‬
‫כן, טוב, עוד נראה, נכון?‬
‫בסדר. שיהיה לך לילה טוב.‬
‫כן.‬ ‫-איזו פאקינג…‬
‫אני הבעלים של הבניין הסמוך. דירה שלוש.‬
‫אוקיי.‬
‫תליתי שלט, "לא לעלות על הדשא שלי"‬ ‫על קו הנכס שלי.‬
‫אתה תלית אותו? אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫אמרתי לה, "אני לא יכול לעשות שום דבר‬ ‫מעבר לקו הנכס שלי".‬
‫וזה חלק מאוד קטן.‬
‫רוב האזור שייך לקומפלקס השני.‬
‫אוקיי.‬ ‫-שם הם משחקים רוב הזמן.‬
‫יש לי בעיות עם הילדים של השכנה.‬
‫הם באים אליי וצועקים כמו אידיוטים.‬
‫ובסופו של דבר איבדתי את זה היום,‬ ‫לא עמדתי בזה יותר. קראתי לילדים "מפגרים".‬
‫האימא צעקה עליי,‬ ‫"אל תקראי לילדים שלי 'מפגרים'!‬
‫"אני אכניס אותך לבית אבות."‬
‫יש משהו שאני יכולה לעשות עם האנשים האלה?‬
‫כי זה כבר נהיה מגוחך. זאת אומרת…‬
‫אני לא מציקה לאף אחד,‬ ‫אני גרה לבד, אני עובדת מהבית.‬
‫אני שלווה ושקטה. אני השכנה המושלמת.‬
‫בקושי רואים אותי.‬
‫אזור אחת, כביש ראשי מריון.‬ ‫-מספר שלוש. נראה לי שאחת ושתיים בצד הזה.‬
‫- 22 בדצמבר, 2022 -‬
‫שלום, מה שלומך?‬ ‫-שלום. משרד השריף.‬
‫היי.‬ ‫-מה קורה הערב?‬
‫הרבה ילדים צועקים בטירוף, מתרוצצים.‬
‫החניתי את הטנדר שלי כאן,‬ ‫כדי שלא אשמע את הצעקות והצרחות.‬
‫ברגע שהזזתי את הטנדר, הילדים הגיעו.‬
‫אמרתי להם, "חבר'ה, די". הם יודעים שהם‬ ‫לא אמורים להיות פה, אמרתי להם מיליון פעם.‬
‫הילד הקטן אומר לי בפנים שאסתום את הפה.‬ ‫אמרתי לו, "תתנהג אליי בכבוד",‬
‫ויש בינינו חילופי דברים. אמרתי לו,‬
‫"תקשיב, אני דוקטור לורינץ.‬ ‫אל תגיד לי לסתום".‬
‫והוא קרא לי בשמות,‬ ‫ואמרתי לו, "לא, לא נעשה את זה".‬
‫אלך לדבר עם הילדים האלה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, משרד השריף.‬
‫אני סגן הקמן.‬
‫מישהו מכם התעסק עם האישה הזאת?‬
‫לא!‬ ‫-לא, שיחקנו פוטבול.‬
‫אפשר רק להגיד… רק רגע.‬
‫אני רק אגיד לך משהו, בבקשה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוקיי, מכיוון שזה שטח פתוח,‬ ‫כל האזור הזה הוא לא השטח שלה.‬
‫אז האיש שגר שם,‬ ‫הוא אומר שהילדים יכולים לשחק.‬
‫הם אוהבים לשחק שם פוטבול.‬ ‫-בטח.‬
‫והם גרים בבניין הזה…‬ ‫-הם ממש…‬
‫הם לא קרובים לשטח שלה,‬ ‫אתם יכולים לראות במצלמה שלה. הם שם.‬
‫היא יוצאת החוצה, צועקת עליהם.‬
‫כבר צעקתי עליה בעבר, כי הם ילדים.‬
‫אני גרה שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫כל האנשים בבלוק הזה צעקו על האישה הזאת‬
‫בגלל איך שהיא מדברת לילדים.‬
‫וכשמבוגר אומר לה משהו,‬ ‫עכשיו היא רוצה להתקשר למשטרה.‬
‫ילדים רק מנסים להיות ילדים, אני מבינה.‬ ‫-בדיוק. נכון.‬
‫מה קורה, חבר'ה?‬
‫זאת האימא שהלכה לשם לדבר איתה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-די עם זה.‬
‫אתם כבר בחופשה מבית הספר?‬ ‫-כן.‬
‫כן? מתי היא התחילה?‬
‫ביום שישי שעבר.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫יש ילדים שיוצאים לחופשה רק מחר.‬
‫כן.‬ ‫-חבר'ה, מישהו דרך על זה.‬
‫אוי, זה קקי של כלב.‬ ‫-אלוהים, דרכנו על זה!‬
‫חכו רגע.‬
‫סליחה, אני רוצה להתקרב קצת,‬ ‫כי אני בקושי שומעת אותך.‬
‫לקחתי את הבן שלי כדי לדבר איתה,‬ ‫זה שהיא התעמתה איתו,‬
‫ושלחתי את שני האחרים פנימה.‬ ‫אמרתי להם, "זהו, סיימתם לשחק. תיכנסו".‬
‫והלכנו לשם, ודפקתי על הדלת שלה.‬ ‫-אה-הא.‬
‫והיא מייד אמרה, "עופו מהשטח שלי!‬
‫"אתם מסיגים גבול! עופו מהשטח שלי!"‬ ‫-אה-הא.‬
‫אז פשוט אמרתי, "אוקיי, אני פה עם הבן שלי,‬ ‫ואני רק רוצה לשאול אותך מה קרה".‬
‫כי אני לא פה,‬
‫והיו פעמים שבהן ילדים התנהגו כמו ילדים,‬
‫והיא אומרת להם משהו, והם עונים לה,‬ ‫"אוקיי, 'קארן'" או משהו כזה.‬
‫בטח. ברור.‬ ‫-תמיד הסברתי לילדים שלי,‬
‫"בסופו של דבר, היא אישה מבוגרת.‬
‫"אל תתווכחו איתה.‬ ‫תגידו לי, ותנו לי לדבר איתה."‬
‫אימא של מי את? של מישהו מהם?‬
‫טוב, לא… כולם שלי. אני מצטערת, לא.‬
‫הילדים שלי לא פה,‬ ‫אבל הם תמיד בחוץ, משחקים איתם.‬
‫אז אני רק רוצה לדבר איתכם רגע, אוקיי?‬
‫באילו שמות היא קוראת לכם?‬
‫היא קוראת לנו, "מפגרים".‬ ‫-מפגר.‬
‫"מפגרים", מילת ה-כ'.‬ ‫-מילת ה-כ'.‬
‫מילת ה-ז'.‬ ‫-אוקיי.‬
‫היא מגיעה… היא נוהגת בטנדר הזה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא חונה שם,‬ ‫ואז היא מפעילה את האזעקה שלה מבפנים.‬
‫כן, היא אמרה שהיא חונה פה…‬
‫ואז היא יוצאת ואומרת,‬ ‫"אתם מתקרבים לטנדר שלי, נוגעים בו".‬
‫אז בפעם האחרונה שהיא עשתה את זה,‬ ‫אמרתי לכל הילדים…‬
‫הייתי פה עם הכלב שלי,‬ ‫וראיתי אותה מגיעה לשם,‬
‫והם אומרים לי, "היא מפעילה את האזעקה.‬ ‫אנחנו לא עושים כלום לטנדר שלה".‬
‫אז ביום המסוים ההוא,‬ ‫אמרתי להם, "כולם, בואו לפה ונראה".‬
‫ואכן, באופן אקראי, כל שש דקות,‬
‫האזעקה פעלה בלי שהיה שם אף אחד.‬
‫כן.‬ ‫-אז אמרתי להם, "תחזרו לשחק".‬
‫ואז היא יצאה ואמרה,‬ ‫"אתם מתקרבים לטנדר שלי.‬
‫"זה שטח פרטי, גברת."‬
‫הם לא היו שם בכלל, והפעלת את האזעקה.‬
‫זה סתם רוע.‬ ‫-למה את לא נותנת לילדים להיות ילדים?‬
‫הם לא מטילים אימה על השכונה,‬
‫הם לא מצלצלים לך בפעמון הדלת ובורחים.‬ ‫הם משחקים פוטבול.‬
‫כן. הם לא מתעסקים עם אף אחד.‬ ‫-הם משחקים במחבואים. כאילו, ברצינות.‬
‫כן. כן, גברתי. אני אלך להודיע לשותף שלי.‬
‫אתם יודעים מה זה "פרקליט השטן"?‬ ‫-לא.‬
‫זה אומר שאני משחק את שני הצדדים.‬ ‫-כן.‬
‫אז אני צריך לחשוב על שני ההיבטים בכל מצב.‬ ‫-כן.‬
‫אז הייתי ילד פעם.‬ ‫כולם היו ילדים פעם, כולנו מרעישים כילדים.‬
‫אנחנו אוהבים לצעוק, לצרוח ולריב, ו…‬
‫אז אני מבין.‬
‫אבל כשזה קרוב לבית של מישהו,‬ ‫זה נהיה קצת מעצבן לפעמים.‬
‫לא אשקר, אוקיי?‬
‫אבל אם יש לכם רשות להיות שם,‬ ‫אז אין לי יותר מדי מה להגיד לכם.‬
‫אבל אם מישהו נכנס לשטח שלה,‬ ‫שזו רק המרפסת שלה, זה לא בסדר.‬
‫אני לא אומר שנכנסתם. זו הטענה שלה.‬
‫לא הייתי פה כדי לראות,‬ ‫אז אין לי איך להכריע, בסדר?‬
‫היו לה את המצלמות שלה.‬ ‫-היא מצלמת אותנו.‬
‫כן. אוקיי.‬
‫אז אני רוצה שתתרוצצו,‬ ‫תשתוללו ותצעקו כמה שאתם יכולים,‬
‫כי אני מעדיף לראות אתכם משחקים בחוץ‬ ‫מאשר בטיקטוקים, בסדר?‬
‫כן.‬
‫נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫אם היא צועקת עליכם,‬ ‫אני רוצה שתגידו למבוגר, אוקיי?‬
‫אני לא רוצה שתעצבנו אותה, אוקיי?‬
‫כי מה שקורה זה שכשאתם מעצבנים אותה,‬
‫היא יכולה לגרום לכם להיראות רע.‬ ‫ואתם רק משחקים פה בחוץ, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אתם מבינים הכול? אתם מבינים את הנקודה שלי?‬
‫אני רוצה לגרום לכם‬ ‫להיראות כמו הטובים, אוקיי?‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫האימא אמרה שהם שיחקו פה פוטבול.‬
‫האיש הזקן גר כאן.‬
‫הוא יוצא ומשחק.‬ ‫-כן. אין לו בעיה שהילדים ישחקו,‬
‫והיא הבעיה היחידה.‬ ‫-כן.‬
‫הם אמרו שהם משחקים בחוץ,‬
‫ואמרתי, "אני מבין. אתם צוחקים".‬ ‫והם אמרו, "כן, לפעמים".‬
‫אני… כן!‬ ‫-הם ילדים.‬
‫והם אמרו, "לפעמים אנחנו רק יושבים שם,‬ ‫והיא צועקת עלינו".‬
‫כן, זה מה שהאימא אמרה, שאף אחד בכלל לא שם.‬
‫כן.‬ ‫-או שאם הילדים סתם משחקים בשטח הפתוח,‬
‫היא מפעילה את אזעקת הרכב. אז היא פשוט…‬
‫אני אקנה זיקוקים לערב השנה החדשה ואתן להם.‬ ‫-כן.‬
‫שיהיה לכם ערב טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫כן.‬
‫פסיכית.‬
‫זה שטח פתוח שהם יכולים לשחק בו.‬ ‫-זה לא שטח פתוח.‬
‫אלה שתי חלקות, אחת שייכת לו והשנייה לשכן.‬
‫זה לא מגרש פתוח.‬ ‫-אוקיי, הוא בכלל לא שייך לך.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-אוקיי. אז אמרנו לילדים שלא יטרידו אותך.‬
‫אוקיי.‬ ‫-או שאם את יוצאת ואומרת להם משהו,‬
‫הם צריכים לקרוא להורים שלהם ו…‬
‫ומה לגבי האיום שלה‬ ‫שהיא תגרור אותי ותכה אותי?‬
‫טוב, זה לא מה שהיא אמרה, לדבריה.‬
‫לא, אני נשבעת, היא אמרה את זה.‬ ‫-טוב, בסופו של דבר,‬
‫זה, "היא אמרה, היא אמרה".‬
‫בנוסף למה שהילדים אמרו,‬ ‫שיצאת החוצה והתקרבת אליהם בתוקפנות,‬
‫והם חשבו שאת עומדת לפגוע בהם.‬ ‫-כן, אני בטוחה.‬
‫אני…‬
‫אני חייבת להאמין לך, אבל גם להם.‬
‫אז כמו שאמרתי, הכול יתועד.‬
‫אם תרצי עותק של הדוח,‬
‫תוכלי להתקשר למשרד השריף ולקבל את התיעוד.‬
‫בסדר. כן, לא, אני לעולם לא.‬ ‫-כן, גברתי. אז…‬
‫לא ייאמן.‬
‫כמו שאמרתי,‬ ‫אם יהיו בעיות בעתיד, תתקשרי אלינו.‬
‫אוקיי.‬ ‫-הסברנו להם שיעשו אותו דבר.‬
‫אוקיי?‬ ‫-אוקיי, כן.‬
‫יש בעיות עם האישה הזאת? כאילו…‬
‫אם תבדוק את ההיסטוריה במוקד‬ ‫עם מספר הטלפון שלה, זה בלתי פוסק.‬
‫ואז היא קנתה צופר אוויר.‬
‫והיא הייתה פותחת את הדלת ועומדת שם,‬
‫ומפחידה אותי בטירוף.‬ ‫-כן.‬
‫היא הייתה נוהגת בטנדר שלה‬ ‫ופשוט עושה… בשדה.‬
‫והיא לחצה על הגז כל כך חזק,‬
‫שאני נשבעת שחשבתי שאחד הילדים נפגע.‬
‫אני נשבעת. והיא פשוט המשיכה לטוס בשכונה.‬
‫אה-הא.‬
‫- 14 במרץ, 2023 -‬
‫הוא מגיע, ויש שם אישה‬
‫שפשוט מנגחת את השער שוב ושוב‬ ‫עם הטנדר שלה. אני לא יודע…‬
‫מן הסתם, היא בטח ננעלה בפנים,‬ ‫אבל אני לא יודע מה היא עשתה שם מלכתחילה.‬
‫כי השער הזה תמיד נעול מבפנים.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הייתה עוד פעם שמישהו ננעל פה,‬ ‫והוא התקשר אליי ושוחרר, אתה יודע?‬
‫בסדר.‬ ‫-זה עד כדי כך פשוט. זה לא פתוח לציבור.‬
‫בסדר.‬ ‫-צריך להירשם ו…‬
‫בסדר. טוב, תן לי שנייה.‬
‫2000. טנדר ניסן, אפור. 10-54…‬
‫כן, היא גרה בהמשך הרחוב.‬ ‫-ג'ולייט, פוקסטרוט, אקו…‬
‫הם נסעו במהירות גבוהה ומסוכנת,‬ ‫סירבו לעצור…‬
‫- הסגת גבול אסורה -‬
‫רק רגע!‬
‫אלוהים.‬
‫משרד השריף.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫את גברת סוזן?‬ ‫-כן.‬
‫את יכולה לצאת לכאן לרגע?‬
‫הייתי במיטה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫שלום. אוקיי.‬ ‫-אני בכותנת לילה.‬
‫יש לי רק כמה שאלות.‬ ‫אני סגן פאדוק ממשרד השריף של מחוז מריון.‬
‫אוקיי.‬
‫איפה היית היום?‬
‫כאן.‬ ‫-היית כאן?‬
‫כן.‬ ‫-זה הטנדר שלך שם?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני רק אקריא לך משהו‬ ‫לפני שאשאל אותך עוד משהו.‬
‫אוקיי.‬ ‫-נתת למישהו להשתמש בטנדר שלך היום?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫ולמיטב ידיעתך, הטנדר שלך היה כאן כל היום?‬
‫יצאתי מוקדם יותר היום, כי היה לי פנצ'ר.‬
‫אוקיי.‬
‫אכפת לך לצאת הנה שנייה?‬
‫אוקיי. אני צריך להקריא לך את זה,‬ ‫כי יש לי שאלות מאוד ישירות אלייך.‬
‫אוקיי.‬ ‫-בסדר?‬
‫יש לך זכות לשמור על שתיקה,‬ ‫כל דבר שתגידי יוכל לשמש נגדך בבית המשפט.‬
‫יש לך זכות לדבר עם עורך דין‬ ‫ושיהיה נוכח איתך בחקירה.‬
‫אם לא תוכלי להרשות…‬ ‫-אפשר ללבוש משהו? אני קופאת.‬
‫רק… לא, תחזרי הנה.‬
‫לא…‬ ‫-תמשיך לדבר, תן לי רק ללבוש משהו.‬
‫את מבינה את הזכויות שהקראתי לך?‬
‫כן.‬
‫כשאת מודעת להן, תרצי לדבר איתי?‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫אוקיי.‬
‫אז מכיוון שאת לא רוצה לדבר איתי,‬
‫אצטרך למצוא את נהג הטנדר שראה אותך שם…‬ ‫-כן.‬
‫ולערוך מסדר זיהוי בתמונות,‬ ‫וכשהוא יזהה אותך,‬
‫הוא ירצה להגיש תלונה,‬
‫אז אני אחזור לכאן ואצטרך ל…‬ ‫-אוקיי…‬
‫כבר שאלתי אותך,‬ ‫אמרת לי שאת לא רוצה לדבר איתי.‬
‫לא אוכל להשתמש בשום דבר אחר שתגידי.‬
‫אז לא אמשיך עם זה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אם את לא רוצה לדבר איתי, בסדר.‬ ‫זו בחירה שלך.‬
‫לא הבנתי מה זה, אני מצטערת.‬
‫את כבר…‬ ‫-טוב…‬
‫הבנת מה זה,‬ ‫כי פחות או יותר התחלת להגיד את זה קודם,‬
‫ועכשיו אמרת שאת לא…‬ ‫-מה שקרה…‬
‫אני לא… לא אעשה את זה.‬
‫אוקיי. לקחתי תרופות, לכן לא רציתי לדבר.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני מצטערת, נכנסתי לפאניקה,‬ ‫והאיש הזה נעל אותי שם. חשבתי…‬
‫אני מצטערת, נאנסתי והוכיתי בעבר.‬
‫אז נכנסתי לפאניקה.‬
‫ממש נכנסתי לפאניקה.‬
‫אז…‬ ‫-חשבתי שאני בצרות.‬
‫חשבתי שמישהו יפגע בי.‬
‫אוקיי, תראי מה הבעיה שתהיה לנו, בסדר?‬
‫הוא רוצה שמישהו ישלם על השער שלו,‬ ‫כי הזקת מאוד לשער.‬
‫הזקתי מאוד גם לטנדר שלי…‬ ‫זאת אומרת, אוקיי, פשוט נלחצתי.‬
‫אוקיי. אני אסע לשם ואדבר איתו, אוקיי?‬
‫ניסיתי לצאת.‬ ‫-אני מבין.‬
‫סוזן הייתה יוצאת החוצה וצועקת,‬
‫והשפה ליד הילדים הקטנים האלה!‬
‫שסוזן הייתה משתמשת בה?‬ ‫-כן.‬
‫תארי לי מה היא אמרה.‬
‫מילת ה-ז'.‬
‫מילת ה-כ'.‬
‫מילת ה-כ' ומילת ה-ז'.‬
‫היא קראה להם, "עבדים".‬
‫היא אמרה להם שהשטח שהם נמצאים עליו‬ ‫הוא לא מסילת הרכבת המחתרתית.‬
‫היא קראה לילדים הקטנים, "כושים",‬ ‫וכל מיני דברים כאלה.‬
‫- 25 באפריל, 2023 -‬
‫אתם רודפים כאן אחרי כלב?‬
‫רודפים אחרי כלב? באיזה צבע הוא?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫שנאיה, בואי הנה עכשיו. כיבוי אורות.‬
‫באיזה צבע הוא?‬
‫אתם רודפים אחרי כלב‬ ‫או מנסים להכניס כלב למכונית?‬
‫לא. "הקארן" התקשרה.‬
‫כן.‬ ‫-הקארן התקשרה.‬
‫כן, היא אמרה…‬ ‫-אני לא מבינה למה היא מבזבזת את הזמן.‬
‫היא כל הזמן… היא פשוט… אנחנו…‬
‫הילדים רק שיחקו פה, בסדר?‬
‫ואז היא יצאה והתחילה לדבר מלוכלך.‬ ‫-והיא עשתה לי אצבע משולשת.‬
‫היא עשתה לו אצבע משולשת. זה שטח ציבורי…‬ ‫-בסדר.‬
‫הקארן התקשרה.‬
‫כבר טיפלתי בזה בעבר. אדבר עם האיש הזה.‬
‫רק יצאתי החוצה.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫בתשע פעמים מתוך עשר, האישה שם בטח התקשרה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אתה יודע? הילדים תמיד משחקים בחצר לכלבים.‬
‫האיש הזה מרשה להם לשחק בדשא שלו.‬ ‫-כן.‬
‫היא… אני לא יודע אם היא סכיזופרנית,‬ ‫דו-קוטבית, לא יודע…‬
‫אלה דירות שכורות, או שאתם קונים אותן?‬ ‫-שכורות.‬
‫הן שכורות?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לקנות חלק מהן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫לדעתי הדירה שלה בבעלותה.‬
‫אבל זה לא בא עם שטח, זה רק בית.‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫לא, כי זה דופלקס. זה לא.‬ ‫-אני לא…‬
‫היא עושה את זה כל הזמן…‬ ‫-אני יודע, הייתי פה.‬
‫הייתי פה כשהם שיחקו תופסת‬ ‫ו"הסיגו גבול", אז…‬
‫זה… היא עושה את זה כל הזמן.‬ ‫-אלך לדבר איתה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אלך לדבר איתה.‬ ‫-תצעקו עלינו?‬
‫היה לה… היא שאלה…‬ ‫-כן.‬
‫כי כל פעם שאני עוברת שם,‬
‫היא חושבת שאנחנו מנסים‬ ‫לגנוב את הטנדר שלה או לקנות אותו.‬
‫אנחנו בכלל לא…‬ ‫-בת כמה את?‬
‫אנחנו בני 11.‬ ‫-אוקיי. כן.‬
‫את בכלל יודעת לנהוג?‬
‫לא.‬ ‫-אני יודע לנהוג על מכונית קארטינג.‬
‫אני יודע לנהוג על מכונית קארטינג.‬
‫שלום, מה שלומך?‬ ‫-היי, טוב. את סוזן?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי, מה קורה?‬
‫הילד בבית ממול והחברים שלו. הם כאן,‬
‫דורכים על השלטים, והוא מביא גור כלבים.‬
‫הוא רוצה להכניס את הגור לטנדר שלי.‬
‫זה לא מתאים לי.‬ ‫-לטנדר, מאחור?‬
‫כן.‬ ‫-מי?‬
‫הילד הקטן הזה, שהצטלם בשבילי,‬ ‫כי הוא חשב שהוא כל כך חמוד.‬
‫הילד הקטן הזה.‬
‫הוא זה שהכניס את הכלב?‬ ‫-הוא ניסה.‬
‫איזה כלב זה היה?‬ ‫-כלב קטן.‬
‫אוקיי.‬
‫ילדים עושים את זה כל יום.‬
‫והיא מתקשרת למשטרה כל יום.‬ ‫-אתם מתנהגים כמו ילדים.‬
‫כן! כי אנחנו ילדים!‬ ‫-אני יודע.‬
‫דא!‬
‫לכן זה לא מדאיג אותנו.‬ ‫-אם אני יוצאת לשם מתישהו…‬
‫אימא שלו ממש תקפה אותי.‬ ‫היא הרימה את השלט וזרקה אותו עליי.‬
‫אני באמת לא עושה פה שום דבר.‬
‫אני שקטה.‬ ‫אני מצפה מהשכנים שלי שיתנהגו בכבוד.‬
‫אוקיי. תודה.‬ ‫-אני מתנצל שגם זה קרה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫היא לא פתחה את הדלת?‬
‫היא כן. בדיוק סיימנו לדבר.‬ ‫-כן? אוקיי.‬
‫הסברת לה שלא צריך להתקשר למשטרה‬
‫כל פעם שילד משחק בכביש או בחצר?‬
‫טוב, כנראה שהם רומסים אותו.‬
‫גם הוא נראה כאילו רמסו אותו.‬ ‫-אוקיי.‬
‫כנראה שהם רומסים את השלטים שלה‬ ‫ורצים ליד החלונות שלה‬
‫צועקים, מצלצלים לה בפעמון ובורחים,‬ ‫ודופקים לה בדלת.‬
‫בשלב כלשהו אתה צריך‬ ‫לקבל את העובדה שאתה גר ליד ילדים.‬
‫היא גם היחידה‬
‫שמתקשרת.‬
‫כן.‬
‫לא!‬
‫אנחנו מנסים להתמודד עם ה…‬ ‫אבל את השתלטנית אתם צריכים לקחת לכלא!‬
‫אני לא לוקח אותה לכלא.‬ ‫-היא שתלטנית!‬
‫אנחנו נוסעים, אבל תוכלו לעשות לי טובה‬
‫ולשים עין על הילדים שלכם‬ ‫כדי לוודא שהם לא הולכים לשם?‬
‫כי אני חושב שכולנו נעריך את זה‬
‫אם לא נקבל הרבה פניות‬ ‫ונצטרך להגיע שוב ושוב בשביל שום דבר.‬
‫כולנו מבינים מה הקטע.‬ ‫-כן.‬
‫זאת הפעם החמישית, השישית, השביעית.‬ ‫-כן.‬
‫כן, זה קורה פעמיים בשבוע, אתה יודע?‬ ‫-כן.‬
‫ואתה יודע מה?‬
‫כשהייתי ילד, עשיתי בדיוק אותם דברים‬ ‫שהילדים האלה עושים.‬
‫כן.‬ ‫-סביר להניח…‬
‫לכאורה, אולי, אני לא יודע,‬
‫כנראה שהטרדתי את אחד השכנים הזקנים שלי,‬ ‫ששנא ילדים. אתה יודע?‬
‫אתה יודע? אני לא אומר שזה בסדר.‬
‫אבל בזמנו, אם היית עושה את זה,‬ ‫הם היו יוצאים ומאיימים עליך.‬
‫כן. אולי… כן.‬
‫יוצאים עם החגורה, אתה יודע?‬
‫כן, אבל אתה יודע מה? היית בורח בטירוף.‬ ‫-כן.‬
‫אני בא מהתקופה‬ ‫שבה ההורים היו כל כך מגניבים,‬
‫שכיסחו אותך שם, ואז היו מכסחים אותך בבית.‬ ‫-כן.‬
‫אתם יודעים?‬ ‫-כן.‬
‫אני מבין את זה,‬ ‫אבל זה כמו שאמרת, הם ילדים.‬
‫כן. לכן אנחנו לא מגיעים לפה‬ ‫ומשתגעים בגלל הסיפור הזה.‬
‫כל ההורים פה בסדר, אז…‬ ‫-כן.‬
‫אני שומר עליהם כמו שאני שומר על שלי.‬
‫אתה יודע איך קוראים לילד בחולצה האדומה?‬
‫חולצה אדומה. מי?‬
‫זה שם.‬ ‫-הנמוך?‬
‫כן.‬ ‫-כן, הוא.‬
‫לא. מה ה… אפריקה,‬
‫אפריקה, איך קוראים לאחיך?‬ ‫-לאחי הגדול?‬
‫כן.‬
‫אייזק.‬ ‫-ההוא שם באדום.‬
‫החולצה האדומה? איזי.‬
‫יש לו גור כלבים קטן?‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫היא אומרת שהוא ניסה לשים את הכלב בטנדר.‬
‫כן.‬
‫בחלק האחורי של הטנדר?‬ ‫-הוא בכלל יכול להרים את הכלב?‬
‫הכלב הזה יותר גדול ממנו.‬
‫הפודל יותר גדול ממנו.‬ ‫-אוקיי.‬
‫באמת, הכלב הזה בגובה כזה.‬ ‫הרוחב שלו הוא בערך ככה.‬
‫הוא רק בגובה כזה.‬ ‫-כן, הוא לא יכול להרים את הכלב הזה.‬
‫כן, הוא יכול לנסות.‬ ‫-זה לא אפשרי.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫טוב, אתם צריכים מאיתנו משהו,‬ ‫או שאנחנו בסדר? אוקיי.‬
‫קח את זה בקלות. שמור על עצמך.‬ ‫-בסדר. כן.‬
‫כן.‬ ‫-כן, תודה. בסדר, להתראות.‬
‫בסדר. תיהנו.‬
‫השכנים ואני תמיד דיברנו בינינו ושאלנו,‬ ‫"למה היא לא עזבה?"‬
‫אמרתי, "כשעברתי לגור כאן,‬ ‫היא אמרה לי שהיא עוברת".‬
‫היא כל הזמן אמרה שהיא עוברת.‬ ‫במרץ, בפברואר…‬
‫ואני כל הזמן תהיתי למה היא עדיין לא עזבה.‬
‫- 22 במאי, 2023 -‬
‫הם כל הזמן… הם מסיגים גבול.‬
‫התקשרתי למשטרה אתמול בלילה,‬ ‫אף אחד לא בא. אני מניחה ש…‬
‫שאולי האימא של הילדים התערבה.‬
‫היא חיכתה שם.‬
‫יש לי רק את השלט השרוף שהם זרקו.‬
‫ואני כאילו, "בסדר,‬ ‫אתם שולחים לי מסר. תודה רבה".‬
‫זאת אומרת… את רוצה לראות אותם נכנסים לכלא,‬
‫או למקלט כלשהו?‬
‫כן, בהחלט.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני אוהב להיות כן עם כולם,‬ ‫כדי שידעו בדיוק מה קורה ומה נעשה בשבילם.‬
‫זה יהיה בעיקרון רק מסמך משטרתי רשמי,‬
‫כי… אין לך הוכחה בווידאו…‬
‫אני יודעת.‬ ‫-של ההצתה ושל המעשים הפליליים.‬
‫אז זה יהיה רק…‬
‫מסמך משטרתי, פחות או יותר.‬
‫ביום אחר,‬
‫חבר שלי סיפר לי שהאישה שם…‬
‫הראתה לילדים שיש לה אקדח.‬
‫רק שיחקנו שם, ואז היא נופפה באקדח שלה,‬
‫ואייזק וכולם צעקו, "רוצו!"‬
‫ואז הסתתרנו מאחורי המכונית הזאת כאן.‬
‫וכל פעם שכדור הכדורסל היה מגיע לשם,‬ ‫הייתי מתנהג למופת,‬
‫כי אני לא רוצה שיירו בי‬ ‫רק כי אני הולך על כביש הגישה שלה.‬
‫אולי יומיים לפני כן.‬
‫בערך יומיים לפני שהיא הראתה את האקדח הזה?‬ ‫-כן.‬
‫- 2 ביוני, 2023 -‬
‫מה עשית בשעות היום באותו יום,‬ ‫כשהשמש זרחה ביום שישי?‬
‫אני, אבא שלי וחברים שלי שיחקנו משחק.‬
‫היא צילמה אותנו משחקים.‬
‫- הטלפון של סוזן -‬
‫למה היא מצלמת אותנו?‬ ‫-ככה.‬
‫לא, אין מה לצלם!‬
‫בסדר, היי! תסתדרו בשורה!‬
‫תסתדרו בשורה, קדימה! אנחנו מוכנים?‬
‫אחי הקטן בא לקרוא לי, והוא אמר שהזקנה…‬
‫אני… בלי להעליב, אבל הוא אמר‬ ‫שהזקנה הלבנה בחוץ מתנהגת כמו משוגעת.‬
‫אז אמרתי, "לעזאזל.‬ ‫אני אבוא לראות במה מדובר".‬
‫- הטלפון של סוזן לורינץ -‬
‫אז שיחקתי כדורסל בחוץ,‬
‫ופתאום ראיתי זוג גלגליליות עפות על איזי.‬
‫אז אני ואיזי באנו לכאן,‬ ‫והוא אמר שלאישה יש טאבלט.‬
‫כנראה שהאישה לקחה אותו.‬
‫והוא בא לשם ואמר שהיא זרקה עליו גלגיליות.‬
‫אז אני ואייזק הלכנו לשם, ואז היא יצאה…‬
‫עם המטרייה, והתחילה לנופף בה,‬
‫והיא קראה לנו ח'-מ'-ו'-ר'.‬
‫הדבר הבא ששמעתי אותו אומר היה,‬ ‫"איזי, לך תקרא לאימא".‬
‫מוקד חירום, מה הכתובת של מקרה החירום?‬
‫יש ילדים שמסיגים גבול,‬ ‫עומדים שם, משאירים צעצועים בכל מקום.‬
‫- קולה של סוזן לורינץ -‬
‫הם צועקים, צורחים. הם מתנהגים בצורה דוחה.‬
‫זרקתי את הגלגיליות לצד השני,‬
‫והילד אמר, "אתן לך מכות בגלל זה".‬
‫הוא שם בחוץ עכשיו?‬
‫כן, יש כמה ילדים בחוץ עכשיו.‬ ‫אני חוששת לחיי.‬
‫אני מאוד פוחדת.‬
‫היו מעורבים שם גם כלי נשק?‬
‫לא.‬
‫והילד אומר שלקחתי את האייפד שלו,‬
‫ועוד כל מיני דברים מפוקפקים ולא נכונים.‬
‫הילדים מאיימים שהם ירביצו לי,‬
‫שהם ידאגו שמישהו יהרוג אותי.‬
‫זה פשוט מגוחך.‬
‫אוקיי.‬ ‫-הם כל הזמן מציקים לי.‬
‫נמאס לי מהילדים האלה.‬
‫עכשיו כשהם בבית ולא בבית הספר, זה כאילו…‬
‫טירוף.‬
‫טוב, אנחנו רוצים שתתרחקי מהאדם הזה,‬ ‫ושתנעלי את הדלתות והחלונות שלך.‬
‫שוטר יישלח למקום בהקדם האפשרי.‬
‫את רוצה שהשוטר ייצור איתך קשר?‬
‫בבקשה, כן.‬
‫בסדר.‬
‫כי מה שיקרה זה שאימא שלו תצא,‬
‫תחכה לשוטר, תרוץ אליו‬ ‫ותגיד שאיימתי על הבן שלה.‬
‫וזה פשוט לא נכון.‬
‫בסדר. אני אשחרר אותך,‬ ‫אבל בבקשה תתקשרי אלינו שוב‬
‫אם משהו משתנה, אם יש לך מידע נוסף,‬
‫או אם הם עוזבים, אוקיי?‬
‫אוקיי, תודה.‬
‫אימא של איזי יצאה החוצה,‬
‫והיא התחילה לכעוס.‬
‫היא התחילה ללכת לכיוון הבית של האישה,‬
‫ואז היא התחילה לדפוק על דלת ההזזה שלה,‬
‫ואז על הדלת הרגילה שלה.‬
‫וזה לא היה כמו שאנשים‬ ‫זורקים את הגוף על הדלת‬
‫כדי לפתוח אותה, אלא רק דפיקות על הדלת.‬
‫כמו שאמרתי, "תני לי להיכנס".‬
‫אני שומע דפיקות…‬
‫והיא לא ענתה.‬
‫ואז אני שוב שומע דפיקות,‬ ‫אבל הפעם חזקות יותר, כאילו…‬
‫חבטה, חבטה, חבטה.‬
‫וכשהחבטות נמשכו,‬
‫אישה צרחה בכל קולה.‬
‫בקול כועס היא אמרה,‬ ‫"למה לקחת את הטאבלט של הבן שלי?"‬
‫היא אמרה, "צאי החוצה, כלבה", או משהו כזה.‬
‫"אני יודעת שאת שומעת אותי, כלבה",‬ ‫משהו כזה.‬
‫איפה הייתה האישה?‬ ‫האישה הבלונדינית, לאן היא הלכה?‬
‫היא הייתה בתוך הבית שלה.‬
‫שמעת את האישה הבלונדינית אומרת משהו?‬
‫לא.‬
‫יש… האחת-שתיים-שלוש הזה,‬
‫זה נמשך הרבה זמן או מעט זמן?‬
‫היו רק שתי הדפיקות האלה.‬ ‫היא קיבלה רק שתי דפיקות.‬
‫ואז…‬
‫בום!‬
‫תתקשרו למוקד חירום!‬
‫היי, תתקשרו למוקד חירום!‬
‫בבקשה!‬
‫היא ירתה באימא שלי!‬
‫מי ירתה באימא שלך?‬ ‫-הקארן!‬
‫עם אקדח!‬
‫מוקד חירום, מה הכתובת של מקרה החירום?‬
‫אני חושב שמישהי נורתה.‬
‫שמעתי ירייה אחת,‬ ‫וכולם צועקים, "תתקשרו למשטרה".‬
‫אני חושב שמישהי נורתה. היי, ילד, תישאר פה!‬
‫היי, שמישהו יתקשר למוקד החירום. מהר!‬ ‫-כן.‬
‫שכנה שלי צעקה על הילדים בחוץ,‬
‫ופתאום שמעתי מה שנשמע לי כמו ירייה.‬
‫זאת האישה המבוגרת שתמיד מתקשרת למשטרה כאן.‬
‫בסדר, נראה שאנחנו מקבלים‬ ‫מספר פניות לגבי אותו מקרה.‬
‫מוקד חירום, מה הכתובת…‬
‫מישהי נורתה! ירו באימא שלו.‬ ‫היי, אימא שלך שוכבת על הדשא?‬
‫כן!‬
‫מוקד חירום, מה הכתובת של מקרה החירום?‬
‫דרך סאות'ווסט 1662, 107.‬
‫- קולה של סוזן לורינץ -‬
‫אלוהים, היא ניסתה לפרוץ את הדלת שלי.‬
‫יריתי דרך הדלת. אלוהים!‬
‫אוקיי, מה שמך?‬
‫סוזן לורינץ.‬
‫אוקיי, מה קורה… קחי נשימה עמוקה, תירגעי.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬ ‫לקחתי את האקדח שלי ויריתי על הדלת.‬
‫חשבתי שהיא תהרוג אותי!‬
‫הכרת אותה?‬
‫כן. היא…‬
‫היא תקפה אותי כמה פעמים בגלל הילדים שלה.‬ ‫הילדים שלה כל הזמן מסיגים פה גבול.‬
‫הם כל הזמן מטרידים אותי. הם לא מפסיקים.‬
‫את רואה גם את הזכר, או רק את הנקבה?‬
‫הבנים שלה היו פה קודם.‬
‫הם תמיד משאירים את הזבל שלהם סביב הבית.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אז אמרתי להם שייקחו את הזבל ויעופו מפה.‬
‫הם נוסעים הכי מהר שהם יכולים.‬
‫שם.‬
‫היי, תתעוררי.‬
‫היי, תתעוררי!‬
‫תתעוררי! קדימה, תתעוררי.‬
‫תתעוררי. היי, תתעוררי.‬ ‫-בבקשה!‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-בבקשה תגיעו לכאן מהר.‬
‫כאן!‬
‫אוקיי, שם. תפנו שם ימינה.‬
‫היא על הקרקע!‬ ‫-אזור אחד, כביש ראשי מריון.‬
‫מריון-אשלנד שתיים.‬
‫חכו.‬
‫אלוהים!‬
‫אין יציאה?‬ ‫-כן.‬
‫יש לה דופק. היא אמרה שיש לה דופק.‬ ‫-מאוד חלש.‬
‫אין יציאה.‬ ‫-האישה הזאת חיכתה לעשות את זה המון זמן!‬
‫עטו כפפות.‬
‫אין יציאה.‬ ‫-למיון, מהר.‬
‫תתעוררי!‬ ‫-יש עדיין מישהי עם נשק.‬
‫היא בפנים.‬ ‫-אוקיי. אני צריך…‬
‫97, יש לי נפגעת אחת.‬
‫יש לי אישה מבוגרת אחת‬ ‫שהתבצרה בבית במצב חירום.‬
‫תתעוררי!‬
‫אני בחזית.‬ ‫-בסדר.‬
‫משרד השריף, צאי החוצה עם ידיים למעלה!‬
‫אנחנו ממשרד השריף של מחוז מריון,‬ ‫צאי החוצה עם ידיים למעלה!‬
‫תראי לי את הידיים שלך!‬
‫תסתובבי. איפה האקדח שלך?‬
‫בחדר השינה שלי.‬
‫אני לא יודע מה קורה. את תעוכבי כרגע.‬
‫יש עוד מישהו בבית?‬ ‫-לא.‬
‫אפשר רק לשתות מים?‬ ‫-לא, לא כרגע.‬
‫בסדר.‬
‫את לא עצורה, את מעוכבת זמנית.‬ ‫-אוקיי, תודה.‬
‫בוא לפה.‬ ‫-אני רוצה לסגור את הדלת, יש לי שני חתולים.‬
‫64, מריון. האישה עוכבה,‬ ‫אנחנו צריכים חובשים.‬
‫החשודה עוכבה.‬
‫אנחנו צריכים חובשים.‬
‫היי, תביא את התיק הרפואי שלי.‬ ‫תתחיל לתת עזרה ראשונה.‬
‫לעזאזל, הילדים היו שם.‬ ‫הם אפילו לא היו כאן.‬
‫שם, היא זקוקה לסיוע רפואי. שם.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זה אמור להיות בדבר השחור הגדול.‬
‫אלוהים!‬
‫אמרתי, "תני לי את האייפד שלי…"‬ ‫-אם הייתם פה כשזה קרה, תעמדו כאן,‬
‫כדי שאדע מי היה פה.‬ ‫-היא ניסתה לזרוק עליי את הגלגיליות.‬
‫בסדר, חבר, תן לי רגע.‬ ‫חכה ליד המכונית שלי, אוקיי?‬
‫איפה היא נורתה?‬ ‫-בזרוע.‬
‫כאן. בחזה.‬
‫בצד ימין של החזה.‬
‫אנחנו יודעים אם היה עוד מישהו בבית?‬
‫יש לנו כאן פצועה אנוש…‬
‫יש לה פצע ירי באזור כתף ימין.‬
‫אתם צריכים עזרה?‬
‫אתה מוכן?‬
‫משרד השריף של מחוז מריון.‬ ‫אם אתם בפנים, תגידו עכשיו!‬
‫מהר כאן.‬
‫טוב, יש לנו שלוש דלתות פתוחות.‬ ‫אפנה את חדר האמבטיה קודם.‬
‫הילדים שלה איתי.‬
‫קדימה, מותק, תחזיקי מעמד.‬
‫תישארי איתם, מותק.‬
‫למה שתירי עליה?‬
‫גברת!‬
‫שלום!‬
‫למה שתירי בה?‬ ‫-כי היא איימה עליי.‬
‫פנוי פה.‬
‫סריקת בטיחות, כן.‬
‫חזרה לרחוב.‬
‫כולם, לצאת מהשטח אל הכביש.‬
‫אחי, זה מטורף.‬
‫קדימה! קדימה, מותק!‬
‫היי, יש ילד קטן ליד המכונית שלי.‬ ‫הוא היה העד המרכזי.‬
‫אוקיי.‬
‫היא הייתה אמורה להיות בכלא.‬ ‫-כן.‬
‫תיכנס למכונית עכשיו. קדימה.‬
‫ראית אותו?‬ ‫-לא, לא ראיתי.‬
‫יש ילד שחור קטן. אימא שלו היא זו שנורתה.‬
‫אני חושב שהוא שם עם וולפנברג,‬ ‫עמדתי ללכת לבדוק.‬
‫זה אמור להיות אחד הילדים שראו?‬ ‫-כן.‬
‫לא ראיתי את זה, אבל אני…‬
‫כן.‬
‫איפה איזראל?‬ ‫-היי, איזי, בוא הנה, מותק.‬
‫היי, איזי. בוא הנה, חמוד. אתה בסדר?‬
‫היא בסדר? כאילו, היא בסדר?‬
‫כן, היא בחיים.‬ ‫-הם עושים כל מה שהם יכולים.‬
‫היא זזה?‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫היא זזה?‬
‫כן, היא זזה. יהיה בסדר.‬
‫אני רוצה לראות אותה.‬
‫היא בדרך לבית חולים עכשיו,‬
‫כדי שיוכלו לטפל בה שם טוב יותר‬ ‫ממה שאני יכולה לעשות פה, אוקיי?‬
‫בבית החולים יש‬ ‫את כל המכונות והציוד שאין לנו בשטח.‬
‫אז אתה לא יכול לראות אותה עכשיו,‬ ‫אבל ברגע שנוכל, ננסה לגרום לזה לקרות, טוב?‬
‫בסדר. אתה מאוד חזק. אני מאוד גאה בך.‬
‫אז אתה יכול לספר לי מה קרה?‬
‫רציתי ללכת להביא את הטאבלט שלי משם,‬
‫כי שיחקנו משחק.‬
‫הטאבלט שלי היה אצלה.‬ ‫אמרתי, "עזבי את הטאבלט".‬
‫האישה מדירה שלוש?‬
‫כן. היא הניחה אותו,‬ ‫ואז התחילה לזרוק עליי גלגיליות.‬
‫אז קראתי לאחי,‬ ‫והוא אמר, "זרקי את הדברים עליי".‬
‫ואז היא קראה לשנינו במילת ה-ח'.‬
‫אז קראתי לאימא שלי, והיא דפקה על הדלת שלה.‬
‫היא ירתה בה.‬
‫בסדר. נפצעת?‬
‫לא.‬ ‫-אוקיי.‬
‫טוב, הלב שלי שבור!‬
‫אני יודעת. אני יודעת, מתוק.‬ ‫-זה בסדר, מותק.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫היא תהיה בסדר.‬
‫כאן סגן סטרינגר ממשרד השריף של מחוז מריון.‬ ‫תוכל להגיע לבית של גרושתך, לילדים שלך?‬
‫כי הם צריכים מישהו עכשיו.‬
‫איזי, אתה בסדר?‬
‫היי, בת. זה בסדר, מותק.‬
‫את בסדר?‬
‫היי.‬ ‫-כן…‬
‫היי, אוקיי.‬
‫תודה.‬
‫אוקיי. זה בסדר. אוקיי?‬
‫בסדר, אבא פה. בוא לפה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-הוא עם אבא שלו.‬
‫הילדים של הקורבן.‬
‫זה אח שלי.‬ ‫-איפה טייטוס?‬
‫אין לי שום דבר מזה.‬
‫קיבלתי מידע מאפריקה.‬ ‫-תקרא לו בבקשה.‬
‫אוקיי. היי, אדוני,‬
‫אני רק צריך לקחת ממך מידע, אוקיי?‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני אלך לכאן.‬
‫זה בסדר.‬
‫עצרתם את האישה?‬
‫היא נעצרה. כן, אדוני.‬
‫אלוהים…‬
‫כן.‬
‫אוקיי, תגיד להם.‬
‫אני אגיד להם.‬
‫אלוהים. לא!‬
‫איך תספרי לאישה הזאת, אימא שלה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫נלך צעד אחרי צעד. אתם ראשונים, ואז אנחנו…‬
‫זה איזראל.‬ ‫-קדימה!‬
‫הנה איזי.‬
‫אבא, אתה לוקח אותי?‬
‫אני אקח אותך לאנשהו ואדבר איתך, אוקיי?‬
‫כן. בוא, אייזק.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫רגע, יש לנו את התינוק.‬ ‫-כן.‬
‫התינוק איתכם?‬
‫כן, התינוק פה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫את יכולה רק להחזיק אותו שנייה?‬ ‫-אוקיי. בסדר.‬
‫אוהב אותך, גבר.‬ ‫-כן.‬
‫תודה, חבר'ה.‬
‫בוא לפה. תישאר לידי.‬
‫אני אספר לכם.‬
‫היום היה… יום רע מאוד.‬
‫קרה דבר רע.‬
‫וכולכם ראיתם את זה, אתם מבינים את זה.‬
‫חוויתם את זה, נכון?‬
‫אוקיי.‬
‫אתם אוהבים אותי?‬
‫אוקיי. כולנו אוהבים את אימא.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, יש לי חדשות רעות לספר לכם.‬ ‫-מה?‬
‫אימא כבר לא תחזור.‬
‫בוא.‬
‫לא. בוא הנה.‬
‫בוא הנה. תקשיב לי.‬
‫לא, אני יודע. אוקיי.‬
‫לא!‬ ‫-זה בסדר. אני יודע.‬
‫זה בסדר. אני יודע.‬
‫אני מצטער, אוקיי?‬
‫אני מצטער.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אני מצטער. אני כל כך מצטער.‬ ‫-היא לא יכולה ללכת!‬
‫לא, היא הלכה.‬
‫זה בסדר. אתם תהיו בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתם בסדר.‬
‫אולי תשבו איתי כמה דקות?‬
‫עדיין תבואו איתי?‬ ‫-איזראל, אני אוהבת אותך, מותק.‬
‫אני כל כך מצטערת, מותק.‬
‫איזראל.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אוקיי.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת, מותק.‬
‫בוא הנה, איזי.‬
‫אני אוהב אותך, חמוד. אני מצטער, בן אדם.‬
‫אני מצטער, חמוד.‬
‫לא.‬
‫אלוהים.‬
‫-זאת אימא שלה.‬
‫אלוהים. אוי, לא.‬
‫רק תירגעי, גברתי.‬
‫בשלב הזה אין לנו מה לעשות.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אני מצטער.‬
‫שאדפוק שוב בדלת בשבילך?‬ ‫-כן.‬
‫אני כועסת.‬
‫היא לא שרדה.‬
‫סתום את הפה! היא מתה?‬
‫כן.‬
‫רק רגע!‬ ‫-היא לא שרדה.‬
‫קינגסטון, בוא לפה.‬
‫היא לא שרדה.‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫זה מטורף.‬
‫אני מצטער, אייזק.‬
‫מי עושה דבר כזה?‬
‫נסה ללחוץ.‬
‫פוטבול.‬ ‫-אני יודע.‬
‫הם משחקים שם פוטבול.‬ ‫-כן.‬
‫פוטבול.‬
‫- 3 ביוני, 2023 -‬
‫היי.‬ ‫-סליחה, אני יושבת פה כי קפאתי מקור.‬
‫קריר פה, נכון?‬
‫סוזן?‬ ‫-כן.‬
‫אני הבלש סטית', זה הבלש פיטרסון.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני מנסה להבהיר‬ ‫את כל האירועים שהתרחשו הערב,‬
‫ולנסות ל…‬
‫כי למעשה יש לי רק… את יודעת,‬
‫הצהרות מאנשים שהיו שם,‬
‫ואני רוצה לשמוע את הצד שלך‬ ‫ולנסות להבין מה בדיוק קרה הערב.‬
‫או אתמול בערב, בעצם.‬
‫בחיי…‬
‫בעיקרון, השכנים היו בחוץ, צעקו וצרחו,‬
‫הילדים התרוצצו הלוך וחזור.‬ ‫היה לי כאב ראש נוראי.‬
‫נכנסתי פנימה, נשכבתי, סוף סוף היה שקט.‬
‫יצאתי החוצה, והיו שם שלושה ילדים.‬
‫אמרתי, "אתם מסיגים גבול. קדימה, לכו מפה",‬
‫ואז הם אמרו, "אני אגיד לאימא שלי",‬
‫אמרתי, "לך תגיד לאימא שלך, לא אכפת לי", ו…‬
‫כבר היו לך בעיות איתם בעבר?‬ ‫-אלוהים, כן.‬
‫אז הם הלכו הביתה, ופתאום היא יוצאת,‬
‫והיא פשוט דופקת על הדלת שלי.‬
‫אמרתי לה, "לכי מפה.‬ ‫אני לא מתמודדת איתך הערב",‬
‫ואז היא התחילה לדפוק כל כך חזק,‬ ‫שהכול התחיל לרעוד.‬
‫אמרתי לה, "את צריכה ללכת",‬
‫והיא אמרה, "אני אהרוג אותך!"‬ ‫והיא לא הפסיקה לדפוק.‬
‫חשבתי, "זה משוגע".‬
‫אבל מכיוון שהיא באמת פגעה בי…‬ ‫זה רק הולך ומחמיר.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות איתה.‬
‫היא דפקה כל כך חזק,‬ ‫שהיה נראה שהדלת שלי תעוף.‬
‫וזה… פשוט נכנסתי לפאניקה.‬
‫חשבתי, "אלוהים, היא באמת תהרוג אותי הפעם".‬
‫אז… אני אפילו לא זוכרת שלקחתי את האקדח,‬
‫אני רק זוכרת שיריתי.‬
‫כמה זמן היא חבטה בדלת, לדעתך?‬
‫אני לא יודעת, אין לי הערכה.‬ ‫אולי אלה היו כמה שניות.‬
‫אולי זו הייתה פשוט תגובה כזאת מתוך פחד.‬
‫אתה יודע, היא דפקה על הדלת,‬ ‫הייתי בשירותים, יצאתי,‬
‫והיא עדיין דפקה.‬
‫אז אני לא יודעת, אולי דקה או שתיים.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ולא ניסית להתקשר למוקד החירום בשלב הזה?‬ ‫-הטלפון שלי לא היה שם. לא ידעתי איפה הוא.‬
‫לא זכרת איפה שמת אותו?‬ ‫-לא.‬
‫חשבתי, "לעזאזל, אני לא מוצאת את הטלפון".‬
‫אוקיי. אבל כבר התקשרת למוקד החירום.‬ ‫-כן.‬
‫הם אמרו לך ששוטר יגיע?‬ ‫-כן, הם אמרו שמישהו בדרך.‬
‫הם אמרו לי לנעול את הדלתות ולא לצאת החוצה.‬ ‫אמרתי, "אוקיי. כרגיל".‬
‫אוקיי. ומה היה הסיפור עם הגלגיליות?‬
‫כי דיברנו עם אנשים שהיו בחוץ‬ ‫והיו עדים לחלק מזה.‬
‫הם כל הזמן משאירים את הצעצועים שלהם.‬ ‫באיזה יום כמעט נהרגתי כשיצאתי.‬
‫היה לי תור לרופא מוקדם בבוקר,‬
‫ולא ראיתי את הגלגיליות, וכמעט נהרגתי.‬
‫אמרתי להם, "חבר'ה, די עם זה.‬ ‫זה לא מגרש האשפה שלכם".‬
‫והגלגיליות של הילד שם. אמרתי, "באמת?‬ ‫קח את הגלגיליות שלך". זרקתי אותן.‬
‫אמרתי לו, "לך תביא אותן".‬ ‫אתה יודע, פשוט די, כי…‬
‫זרקת אותן עליהם? אוקיי.‬ ‫-אלוהים, לא. פשוט העפתי אותן.‬
‫ומה הקטע עם המטרייה? הייתה לך מטרייה?‬
‫חשבתי שיורד גשם קודם.‬ ‫יצאתי החוצה, ולא ירד גשם.‬
‫חשבתי, "אוקיי". אז…‬ ‫-אוקיי.‬
‫ונופפת בה מולם? מול אחד מהם?‬
‫אפילו לא הייתי קרובה,‬ ‫הייתי עדיין בפרוזדור. אז…‬
‫אז איך אפשר להסביר‬ ‫את העובדה שאנשים אומרים,‬
‫כלומר, מספר אנשים שלא דיברו זה עם זה,‬
‫שאומרים שזה מה שהם ראו?‬
‫אני לא יודעת. אולי כן יצאתי החוצה‬ ‫ואמרתי, "חבר'ה, לכו מפה".‬
‫אבל בחיים לא הייתי נוגעת בהם.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אתה יודע.‬ ‫-נופפת בה לכיוונם, אבל לא…‬
‫בדיוק.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אם עשיתי את זה,‬ ‫זה כנראה כבר הייתי… כאילו, בחייכם.‬
‫אוקיי. אנחנו אומרים, "אם עשית",‬ ‫אבל זה מה שקרה?‬
‫אנחנו צריכים להיות מפורשים בעניין,‬ ‫כי זה עניין גדול.‬
‫אני מבינה, אבל…‬ ‫-מישהי מתה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לכן אני אומר שחשוב‬ ‫שנהיה מפורשים וכנים לגבי הכול.‬
‫מבחינת ההכשרה שלנו, כשאנחנו צריכים‬ ‫לקבל החלטה אם עלינו ללחוץ על ההדק,‬
‫אנחנו חייבים לדעת‬ ‫אם מה שאנחנו יורים עליו הוא איום קטלני‬
‫או משהו שאנחנו מזהים כאיום קטלני.‬
‫אז השאלה שלי היא‬ ‫איך את יכולה לדעת על מה את יורה,‬
‫כשאת יורה דרך דלת שאת לא רואה דרכה,‬
‫כשאת לא יודעת אם‬ ‫יש גם ילד שעומד שם בחוץ, או…‬
‫בעיקרון, אני שואל אותך על מה כיוונת,‬ ‫ומה התכוונת לעשות כשירית באקדח?‬
‫פשוט חששתי לחיי ואמרתי, "לכי מפה".‬
‫חשבתי רק איך אני יוצאת מהסיטואציה הזאת.‬ ‫"פשוט לכי כבר."‬
‫את יכולה לחשוב על עוד משהו שלא שאלתי‬ ‫או שעשוי לעזור… להבין את כל זה?‬
‫אין לי מושג. אף פעם לא הייתי במצב כזה.‬
‫כל זה חדש לי, וזה הורג אותי.‬
‫אוקיי.‬
‫אוקיי. בסדר, סוזן, תני לי דקה.‬
‫אני כבר חוזר, בסדר?‬ ‫-אוקיי.‬
‫סוזן.‬
‫בסדר, אני…‬
‫דיברתי עם פרקליט המדינה,‬
‫עם התובע מטעם פרקליטות המדינה.‬
‫קו המחשבה שלהם דומה לשלנו.‬
‫אנחנו נמשיך בחקירה.‬
‫את… אני לא חושב‬ ‫שיהיה בטוח עבורך לחזור לבית הזה.‬
‫גם אני לא חושבת.‬
‫אבל מה שאנחנו יכולים לעשות‬ ‫זה לתת לך הסעה לשם.‬
‫את תארזי כמה חפצים ותלכי למלון, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫מספר ימים אחרי שהאם‬ ‫נורתה ונהרגה לעיני ילדיה הצעירים,‬
‫משפחתה דורשת שהיורה תיעצר‬ ‫ושיוגש נגדה כתב אישום.‬
‫השריף אומר שהוא הקצה לתיק‬ ‫את הבלשים הכי טובים שלו,‬
‫ומוסיף שגם הוא היה כועס אם מישהו‬ ‫היה זורק חפץ על הילדים שלו או לכיוונם.‬
‫אם מישהו היה זורק משהו על הילד שלי,‬ ‫הייתי מתעצבן.‬
‫שריף מחוז מריון, בילי וודס,‬
‫אומר שהבלשים שלו נמצאים עדיין‬ ‫בשלבים המוקדמים של החקירה.‬
‫את מודעת לכך שמישהי נורתה?‬
‫כן. וזה…‬ ‫-אוקיי.‬
‫לא ציפיתי לזה,‬
‫אבל זה לא מפתיע אותי…‬ ‫-אוקיי.‬
‫כי היא הייתה בעלת מזג חם.‬
‫מי?‬ ‫-סוזן.‬
‫האישה שנורתה הייתה שחורה?‬ ‫-אה-הא.‬
‫- צדק!‬ ‫אג'יקה אוונס -‬
‫היא גרה ממש ממול.‬
‫היא תמיד הייתה מאוד נחמדה אליי. היא בסדר?‬
‫או שהיא מתה?‬
‫אני לא ממש יכול להגיד.‬ ‫-אני רואה לפי העיניים שלך.‬
‫ויש לה ילדים קטנים.‬
‫לדעת שחברה שלך איננה לתמיד,‬
‫לדעת שהילדים שלה לא ייתנו לה נשיקה בלילה,‬ ‫זה כואב.‬
‫שני הבנים הגדולים מרגישים אשמים.‬
‫אחד מהם אמר‬ ‫שאם הוא לא היה עוזב את הטאבלט שלו,‬
‫אימא שלו עדיין הייתה כאן.‬
‫הבכור מרגיש אשם‬ ‫כי הוא לא היה יכול לבצע החייאה באימו.‬
‫אף ילד לא אמור להרגיש,‬ ‫"לא הצלחתי להציל מישהו",‬
‫ובטח שלא את אימא שלו.‬
‫אני פשוט פגועה, וכמעט מרגישה קצת אשמה.‬
‫אני אומרת לה פשוט לעזוב את זה,‬
‫כשזה רק מתבשל ונבנה אצל האישה הזאת,‬
‫או נותן לה יותר זמן והזדמנות‬ ‫לעשות את מה שהיא עשתה.‬
‫בני משפחה אומרים‬ ‫ששכנתה של אוונס שירתה באקדח‬
‫צריכה להיעצר באשמת רצח.‬
‫כאימא, המגינה על הילדים שלה…‬
‫- פמלה דיאס‬ ‫אימא של האישה שנהרגה -‬
‫היא רצתה לדעת למה זה קרה.‬
‫טוב, הכנסתי את כל הפריטים האלה‬ ‫לתיק שלך, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬ ‫-הם על מכסה המנוע.‬
‫אוקיי.‬
‫שוב, אנחנו רק מנסים לוודא שאת בטוחה.‬
‫אני מבינה.‬
‫אבל בבקשה תתקשרי.‬
‫אתן לך מפתח לבית שלי.‬ ‫זה מפתח רזרבי שיש לי.‬
‫תוכל לנעול את הדלת בבקשה?‬ ‫גם למעלה וגם למטה. בסדר.‬
‫אין צדק…‬ ‫-אין שלווה!‬
‫- צדק לאג'יקה -‬
‫אימא איבדה את חייה כי היא התנהגה כמו אימא!‬
‫איפה הצדק פה?‬
‫אין צדק…‬ ‫-אין שלווה!‬
‫צדק לאג'יקה!‬ ‫-צדק לאג'יקה!‬
‫מחוז מריון הפך למוקד עניין לאומי הערב‬
‫אחרי שאישה שחורה‬ ‫נורתה על ידי שכנתה הלבנה ביום שישי האחרון.‬
‫אנשים רבים מחו היום‬
‫על היעדר מעצר בתקרית הירי באג'יקה אוונס.‬
‫- צדק לאג'יקה אוונס -‬
‫- 4 ביוני, 2023 -‬
‫כולם צריכים להיזהר מהזכוכיות.‬
‫היינו פה אתמול בלילה.‬ ‫-מסוכן בבית של דודה סוזי.‬
‫כן.‬
‫זה לא אומר שהם צריכים לשבור את הדברים שלה.‬
‫לא, אבל אני גם לא יכולה‬ ‫להוכיח מי עשה את זה, שזאת הבעיה.‬
‫סליחה, עוד חתול אחד וסיימתי.‬
‫אבא, רובים הם מאוד מסוכנים.‬
‫כן, למרבה הצער הם גרמו לבלגן גדול.‬
‫אני רואה.‬
‫ואני…‬
‫כן, ניסיתי לקצץ אותו כמה שיכולתי.‬
‫סליחה. אני רק אביא אותו, ונוכל לצאת.‬
‫בסדר.‬ ‫-סליחה.‬
‫תודה רבה שאתם עושים את זה.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫כן, ברור.‬
‫תיכנסי ראשונה, מתוקה.‬
‫סעו בזהירות.‬ ‫-כן.‬
‫- צדק לאג'יקה אוונס -‬
‫צדק לאיי-ג'יי!‬
‫צדק לילדים שלה! צדק לקהילה שלה!‬
‫שריף מחוז מריון, בילי וודס,‬ ‫אמר שהוא לא יכול לבצע מעצר‬
‫כל עוד מחלקת השריף חוקרת‬ ‫אם המקרה עונה על הקריטריונים‬
‫של חוק ה"עמידה על שלך" בפלורידה.‬ ‫-בפלורידה יש חוק עמידה על שלך,‬
‫שמתיר שימוש בכוח קטלני‬ ‫אם ישנה הנחה של פחד.‬
‫מתי זה בסדר באמריקה‬ ‫לירות במישהו מאחורי דלת נעולה?‬
‫אנחנו צריכים תשובות.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו צריכים מעצר.‬ ‫-כן.‬
‫נאספות ראיות.‬
‫יש דברים שנבדקים, יש צווים שיוצאים.‬
‫היא אמורה להיות בכלא.‬ ‫-אז זה אמור…‬
‫חשוב לחכות שהראיות יחזרו.‬ ‫-אנחנו מבינים את התהליך, אדוני,‬
‫אבל למה היא לא בכלא בינתיים?‬
‫כי אם אלה היינו אנחנו,‬ ‫כולנו היינו בכלא בזמן התהליך הזה.‬
‫אוקיי.‬
‫- 5 ביוני, 2023 -‬
‫טוב, הם הגיעו לכלים שלי. נחמד.‬
‫תראו, הם צורחים שם.‬
‫היא מדברת איתם.‬ ‫-אני יודע. אני שומע.‬
‫תתייחסו לילד הזה כמו לילדים שלנו!‬
‫אלך לדבר איתם. אתם יכולים להישאר שם?‬
‫אתם יכולים… פשוט אל תדברו איתם.‬
‫תראי, אני יודע שאת כועסת.‬ ‫-כולם כועסים.‬
‫היא תיכנס לכלא, אז זה לא משנה,‬ ‫אבל כולם כועסים.‬
‫אדבר איתך בכנות. אני פה…‬
‫היא לא אמורה להסתובב חופשי. היא רצחה אישה!‬
‫תקשיבי, אדבר איתך בכנות.‬ ‫אני פה כי היא התקשרה אליי.‬
‫אני… היא…‬
‫כי היא יודעת שלא כדאי לה להיות פה לבד.‬
‫לכן יש איתה אנשים. כי היא יודעת!‬ ‫-אוקיי…‬
‫אבל תקשיבי לי.‬ ‫-ראית מה קרה לבית שלה?‬
‫רק תקלי עליי קצת, אוקיי?‬
‫להקל עליך? להקל עליך?‬ ‫אתה פאקינג צוחק עליי?‬
‫אני לא פה כדי להתחיל משהו איתך או איתה,‬ ‫אוקיי? אתן לא אמורות להתווכח ברחוב.‬
‫היא לא תצא לרחוב! היא יודעת שלא כדאי לה!‬
‫ישבה בבית המזדיין שלה,‬
‫והיא אפילו לא פתחה את הדלת וירתה דרכה!‬
‫את מגעילה!‬
‫כולם יוצאים, הא?‬ ‫-שלך פועלת?‬
‫כן.‬
‫שלי כבויה. כדאי שאדליק אותה.‬
‫כן.‬
‫הם היו פה קודם.‬
‫חתיכת כלבה טפילה מטומטמת מזדיינת!‬ ‫-זהירות.‬
‫המשימה הושלמה.‬
‫זה פאקינג חולני!‬
‫היא זוכה לזיין…‬
‫- 6 ביוני, 2023 -‬
‫יש לך צו?‬
‫כן, מושלם. לא פחות קר פה.‬
‫אני מבטיח. טוב.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫תני לנו כמה דקות.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הבלש ריאן סטית', התאריך הוא יום שלישי,‬ ‫6 ביוני, בשעה 20:31.‬
‫אנסה לראיין, במשרד השריף של מחוז מריון,‬
‫מתחם המבצעים המרכזי, את סוזן לורינץ.‬
‫סוזן? בסדר גמור.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה, אני קופאת.‬
‫סוזן, אני מעריך את זה שחזרת לדבר.‬
‫שנפגשת איתנו.‬
‫חלק מהדברים, כמו שאמרתי,‬ ‫אנחנו רק מנסים להבהיר.‬
‫זה בסדר.‬
‫קרה לך בעבר דבר כזה,‬ ‫שמישהו ניסה לפרוץ לבית שלך ולפגוע בך?‬
‫לא, לא ככה.‬
‫לא? שום דבר כזה מעולם לא קרה לך בעבר?‬ ‫-לא.‬
‫רציתי רק לבדוק אם הייתה חוויה דומה.‬
‫דיברנו על ניצול מיני שלא דווח,‬ ‫דיברנו על אלימות במשפחה,‬
‫דיברנו על כך שפעם כמה גברים שדדו אותך.‬
‫אבל היום אנחנו מדברים על מה שקרה שם,‬
‫והאישה הזאת, שמתה,‬
‫אמרת שצעקתן זו על זו שלוש או ארבע פעמים‬ ‫במהלך שנה וחצי עד שנתיים,‬
‫זה נכון?‬ ‫-כן.‬
‫יש סיבה כלשהי‬ ‫שלמישהו יהיה סרטון או משהו כזה‬
‫שבו את אומרת את… מילת ה-כ'?‬
‫יש סיבה שלמישהו יהיה דבר כזה?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫ואם זה יצא לי מהפה, אני מצטערת.‬
‫זאת אומרת, יכול להיות שזה נפלט לי.‬
‫מה…‬
‫תהיי כנה.‬ ‫באיזה הקשר זה יכול היה להיפלט, לדעתך?‬
‫מה צריך לקרות כדי שתגידי דבר כזה?‬
‫אם הם היו גסי רוח במיוחד, או אם הם פשוט…‬
‫תמיד לימדו אותי שהמשמעות של מילת ה-כ'‬ ‫היא כשמישהו מתנהג בצורה לא חוקית,‬
‫אתה יודע, משהו מלוכלך או פשוט…‬
‫לא יודעת, באופן כללי, בצורה לא נעימה.‬
‫כשאג'יקה הייתה בדלת, כמה פעמים היא…‬
‫הייתה רק פעם אחת, או כמה…?‬ ‫-לא, זה היה, "בום, בום…"‬
‫אוקיי. בסדר.‬
‫ואז אמרת…‬
‫שאלת, "מי שם?"‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי. ומה נאמר אז?‬
‫אני חושבת שהיא אמרה,‬ ‫"למה את מדברת ככה לילדים שלי?"‬
‫ואני אמרתי, "תקשיבי,‬ ‫אני לא אדבר איתך. לכי מפה".‬
‫אם הייתה לה בעיה,‬ ‫היא הייתה צריכה להתקשר אליכם.‬
‫אוקיי.‬ ‫-בכנות.‬
‫אם היא באמת חשבה שמשהו ממש לא בסדר,‬
‫אני לא מבינה למה היא באה‬ ‫והתחילה לדפוק על הדלת שלי,‬
‫לצעוק ולצרוח. אז…‬
‫ומה קרה אחרי שאמרת לה ללכת?‬ ‫-אמרתי לה ללכת, ואז היה שקט לזמן מה,‬
‫ואז היא התחילה ממש לדפוק.‬ ‫אתה יודע, לדפוק חזק על הדלת.‬
‫היא לא הפסיקה.‬
‫כמה זמן זה נמשך, לדעתך?‬
‫אני לא יודעת, כי…‬ ‫-חמש, עשר שניות?‬
‫או שתי דקות, או…?‬ ‫-לא, זה היה פרק זמן ממושך.‬
‫משהו כמו 20-30 שניות, בקלות.‬ ‫-אוקיי.‬
‫בסדר. וכשנהיה שקט‬ ‫אחרי הסיבוב הראשון של דפיקות על הדלת שלך,‬
‫איפה היית אז?‬
‫הלכת לאנשהו?‬ ‫-אני חושבת שהלכתי לשטוף ידיים.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כי לא ידעתי מי היה בדלת, ורציתי לדעת.‬
‫ואז הייתי…‬
‫אוקיי.‬ ‫-אז הלכתי לשטוף ידיים.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אז…‬
‫אז זה היה במהלך הזמן שבו היה די שקט…‬ ‫-כן.‬
‫וחשבת שאולי היא הלכה. אוקיי.‬ ‫-אה-הא.‬
‫שטפת ידיים בחדר האמבטיה,‬
‫ואז התחילו שוב הדפיקות והצעקות,‬
‫ואז הלכת למטבח. מה עשית במטבח? רק…‬ ‫-כן.‬
‫חיפשתי את הטלפון שלי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הנחתי את הטלפון שלי איפשהו,‬ ‫והתחלתי להיכנס לפאניקה,‬
‫וחיפשתי את הטלפון שלי.‬
‫והיא המשיכה לדפוק ולדפוק,‬
‫"אני אהרוג אותך, צאי מפה!"‬
‫אתה יודע, לא היה לי לאן ללכת.‬ ‫זאת אומרת, הייתי במטבח.‬
‫יש שם דלתות הזזה, והן תמיד נעולות.‬
‫ויש רק דלת אחת, אז אין איך לברוח.‬ ‫לא יכולתי לצאת משם.‬
‫חשבתי, "אלוהים אדירים",‬ ‫והיא דפקה כל כך חזק,‬
‫שהמראה על הקיר שלי רעדה.‬
‫אוקיי. כשהיא התחילה לדפוק שוב על הדלת‬
‫ולהגיד את כל הדברים האלה,‬ ‫עד לנקודה שבה ירית באקדח,‬
‫כמה זמן את חושבת שזה נמשך?‬
‫שתיים עד חמש דקות. לא יודעת.‬ ‫-שתיים עד חמש דקות.‬
‫הכול די… זה לקח קצת זמן.‬
‫זה לקח קצת זמן. וכל הזמן חשבתי שאתם תגיעו,‬
‫כי התקשרתי קודם, ואף אחד לא בא.‬ ‫חשבתי, "שיט". לא מצאתי את הטלפון שלי.‬
‫והיא דפקה וצרחה עליי,‬ ‫אמרה לי, "אני אהרוג אותך".‬
‫חשבתי שהיא באמת תהרוג אותי הפעם.‬ ‫זה כל מה שחשבתי, שהיא תיכנס לבית‬
‫ותהרוג אותי.‬
‫תני לי לשאול אותך, אולי זה יעזור לנו‬ ‫לבנות מסגרת זמן טובה יותר.‬
‫מהרגע שהתקשרת למוקד החירום‬ ‫והתלוננת על הילדים ששוב בשטח שלך,‬
‫שהם צועקים… את יודעת,‬ ‫מה שקרה בשיחה הראשונה למוקד החירום,‬
‫מהרגע שניתקת את השיחה עם מוקד החירום,‬
‫כמה זמן עבר עד שהיא הגיעה‬ ‫והתחילה לדפוק על הדלת, אחרי שניתקת?‬
‫הייתי אומרת שעשר דקות.‬ ‫-עשר דקות?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אז כעשר דקות אחרי שניתקת,‬ ‫אחרי שאמרו לך, "יש שוטרים בדרך אלייך",‬
‫עשר דקות אחר כך היא התחילה לדפוק על הדלת.‬ ‫-כן.‬
‫אם נחפש בטלפון שלך או במחשב הביתי שלך,‬
‫יהיה משהו,‬ ‫מחקר כלשהו בהיסטוריה שלך באינטרנט‬
‫שיראה לנו שערכת מחקר על הגנה עצמית?‬
‫שמעת פעם על המושג "עמידה על שלך"?‬ ‫-כן.‬
‫ערכת פעם מחקר כלשהו בנושא?‬
‫כן, כשזה צוין ב… מישהו ירה ב…‬
‫מישהו בחנות מכולת,‬ ‫ודיברו על חוקי עמידה על שלך.‬
‫זה קרה בפלורידה?‬
‫כי בכל מדינה יש חוקים שונים.‬ ‫-כן, אני חושבת שזה היה בפלורידה.‬
‫אוקיי. ומתי זה היה?‬ ‫-אלוהים, לפני שנים.‬
‫זה היה לפני שנים?‬ ‫-כן, לפני שנים.‬
‫אז לא יהיה שום דבר עכשווי‬ ‫בהיסטוריה שלך בדפדפן האינטרנט?‬
‫הסתכלתי על זה היום.‬
‫הסתכלת על זה היום?‬ ‫-כשהייתי בפייסבוק.‬
‫אלה היו כמה דברים שפשוט הופיעו בפייסבוק.‬
‫טוב, סוזן, אני חושב שאת יודעת‬ ‫למה אני שואל את השאלה הזאת.‬
‫את חכמה, אוקיי? והסיבה היא…‬
‫לא, ממש לא. אני יודעת מה אתה חושב.‬
‫האם חיפשתי את החוק כדי שאוכל לעשות משהו?‬
‫לא. ממש לא.‬ ‫-זה לא מצב כזה שתכננת משהו,‬
‫כי נמאס לך מהאישה הזאת?‬
‫כי נמאס לך מהמצב שהיא הכניסה אותך אליו?‬ ‫-ממש לא.‬
‫עברנו על הראיון הראשון איתך, ובראיון הזה‬
‫ציינת שאפילו אמרת לילדים,‬ ‫"לכו לקרוא לאימא שלכם".‬
‫לא נכון.‬
‫אמרת משהו כזה כשהם אמרו,‬ ‫"אני אקרא לאימא שלי".‬
‫את אמרת, "תקרא לה".‬
‫"תקרא לה." שזה בסדר,‬ ‫גם אני הייתי רוצה לדבר עם אדם מבוגר.‬
‫לא הייתי רוצה לדבר עם ילד.‬ ‫-אני לא זוכרת שאמרתי את זה.‬
‫כשמישהו מתקשר למוקד החירום,‬
‫ברגע שהשיחה מגיעה למרכז התקשורת שלנו,‬
‫היא נרשמת. זה נותן לנו חותמת זמן.‬ ‫-אה-הא.‬
‫שעה, דקה, שנייה‬ ‫מהרגע הראשון שבו התקבלה השיחה‬
‫עד לזמן בו היא נותקה, אוקיי?‬
‫וזה בכל פעם שמישהו מתקשר.‬
‫אז הפעם הראשונה שהתקשרת למוקד החירום,‬ ‫בקשר לילדים שמסיגים שם גבול ודברים כאלה,‬
‫השיחה הזאת החלה ב-20:54.‬ ‫-אה-הא.‬
‫זה נשמע נכון?‬ ‫-אני מניחה.‬
‫לא ממש הסתכלתי על השעון.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני רק זוכרת שהתקשרתי.‬
‫זאת השעה שרשומה במרכז השיחות שלנו.‬
‫והשיחה הזאת ארכה חמש דקות, ונותקה ב-20:59.‬ ‫-אוקיי.‬
‫השוטרים יצאו לדרך. אוקיי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫עכשיו, הערכת שעברו בערך עשר דקות‬
‫מאז שניתקת ועד שאיי-ג'יי‬ ‫התחילה לדפוק על הדלת שלך,‬
‫נכון? אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫אז השיחה השנייה שלך למוקד החירום,‬ ‫שבה אמרת,‬
‫"מישהי דפקה על הדלת שלי,‬ ‫יריתי בה דרך הדלת",‬
‫השיחה הזאת התקבלה‬ ‫במרכז השיחות שלנו בשעה 21:01,‬
‫שזה שתי דקות אחרי שניתקת את השיחה‬ ‫עם מרכז התקשורת בפעם הראשונה.‬
‫אז אלה שתי דקות שבמהלכן קרו כל הדברים‬
‫שלדברייך התרחשו ליד דלת הכניסה שלך.‬
‫הדפיקות החוזרות, הצעקות, "אני אהרוג אותך",‬ ‫כל הדברים האלה.‬
‫תוך שתי דקות היא הגיעה לדלת הכניסה שלך,‬
‫עשתה את כל הדברים האלה, ואז לחצת על ההדק,‬
‫מצאת את הטלפון שלך והתקשרת למוקד החירום.‬
‫אז… ולכן אני מנסה להגיע…‬
‫לי זה נראה משך זמן כזה.‬ ‫חשבתי שזה היה משך הזמן.‬
‫אז ברור שביססנו את הקביעה שזה לא נכון,‬
‫שזה לא המקרה, אבל ככה הרגשת.‬ ‫-ככה זה הרגיש.‬
‫אז אמרת לי גם שאת…‬
‫שזה מה ששמעת, שהיא עומדת להרוג אותך.‬ ‫-כן.‬
‫האם יכול להיות שהיא לא אמרה את זה,‬ ‫ושזה מה ששמעת או שחשבת,‬
‫בדיוק כמו שחשבת‬ ‫שעברו עשר דקות בין השיחות האלה?‬
‫פשוט חשבתי שהיא אמרה, "אני אהרוג אותך".‬
‫האם את הסוזן שערכה מחקר‬ ‫בנוגע ל"עמידה על שלך"‬
‫ותכננה שיקרה דבר כזה?‬
‫יש פה ספקטרום. יש את הסוזן הזאת כאן,‬
‫ויכולה להיות כאן גם סוזן שחשבה,‬
‫"יש לי אקדח בבית, אני מפחדת.‬ ‫מישהי דופקת על הדלת.‬
‫"אני רוצה שהיא תלך. אני פשוט…‬
‫"לקחתי את האקדח ויריתי בטעות."‬
‫יש איפשהו בעולם סוזן כזאת.‬
‫את מצאת איכשהו נקודה באמצע,‬ ‫שבה את מנסה להסביר את זה,‬
‫אבל זה לא הגיוני.‬
‫אז זאת ההזדמנות שלך‬
‫להגיד לנו משהו שיהיה הגיוני.‬
‫לא אשתמש בזה נגדך, לא אכעס.‬
‫אבל כשאיי-ג'יי באה לבית שלך באותו ערב,‬
‫מה קרה?‬
‫קחי אותי לרגע שבו החזקת את האקדח ביד.‬
‫מה חשבת?‬
‫כל מה שרציתי זה שהיא תלך.‬ ‫הרגשתי שהיא תיכנס דרך הדלת ותהרוג אותי.‬
‫אני מצטערת, זה מה שהרגשתי.‬
‫הרגשתי שהיא תיכנס ותהרוג אותי.‬
‫אוקיי.‬ ‫-זה היה… פחדתי נורא.‬
‫הרגשת רע על מה שקרה?‬ ‫-אלוהים, כן.‬
‫תני לי לשאול אותך,‬ ‫אמרת שהיית בפייסבוק היום.‬
‫אני יכול רק לתאר לעצמי‬ ‫שבשלב כלשהו ראית חלק מהחדשות‬
‫בנוגע לתיק הזה ולסיפור הזה.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי. אילו דברים ראית?‬
‫שזרקתי טאבלט על הילד,‬
‫שאמרתי כל מיני דברים שמעולם לא אמרתי.‬
‫את יודעת מה אני ראיתי?‬ ‫ראיתי ארבעה ילדים שכבר אין להם אימא.‬
‫ו…‬
‫אני לא מזלזל באופן בו התנהגו אלייך,‬
‫אבל אלה עדיין ילדים, נכון?‬
‫ועכשיו אין להם אימא לחזור אליה בבית.‬
‫ואני חושב שאת יודעת שמה עשית היה לא בסדר.‬
‫אני חושב שאת יודעת‬
‫שכבר היו שוטרים בדרך.‬
‫אבל היו פעמים שהתקשרתי ושוטרים לא הגיעו.‬
‫אני מבין. אלה היו שתי דקות, אז את…‬
‫מבחינתי אלה לא היו שתי דקות,‬ ‫אלא הרבה יותר. בראש שלי, זה הרגיש כמו…‬
‫אבל יש רק מציאות אחת שבה קיים הזמן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ואני מבין שתפיסת הזמן‬ ‫יכולה להיות שונה אצל אנשים שונים.‬
‫אבל במציאות, רק ניתקת את השיחה,‬
‫ותוך שתי דקות נורתה ירייה דרך הדלת.‬
‫אין דרך להצדיק את זה, לדעתי,‬ ‫ואני חושב שגם לדעתו של הבלש פינדר.‬
‫אני לא מבין את זה.‬
‫וברור שגם לדעתם של אנשים אחרים‬ ‫שדיברנו איתם על התיק,‬
‫פרקליט המדינה, היועץ המשפטי שלנו וכו'.‬
‫אה-הא.‬ ‫-אז, זאת אומרת…‬
‫אז כבר דיברנו על זה עם המדינה,‬
‫והם מסכימים איתנו בנוגע להאשמה שלך בהריגה.‬
‫אוקיי?‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד.‬ ‫אני פשוט… חששתי לחיי.‬
‫אני נשבעת באלוהים,‬ ‫פחדתי שהיא תיכנס דרך הדלת הזאת.‬
‫אני מצטערת, ככה הרגשתי.‬
‫ואני לא יכולה לשנות את איך שהרגשתי.‬
‫מהצד שלי, זו הייתה אימה טהורה.‬ ‫אני נשבעת באלוהים, רעדתי.‬
‫אז אחד הדברים שאני רוצה לשאול,‬
‫כי בנקודה שהודעתי לך ויידעתי אותך‬
‫מה קרה לאיי-ג'יי בסופו של דבר אחרי הירי,‬
‫את יודעת, שהיא מתה,‬ ‫ומן הסתם, יש לה ארבעה ילדים, ו…‬
‫את יודעת, צפיתי בראיונות שנערכו איתם‬
‫וברגשות שעברו עליהם,‬
‫וגם את הפגנת‬ ‫כמה מאותם רגשות בנקודות מסוימות‬
‫לאורך השיחות שניהלנו.‬
‫ואני רק רוצה… מן הסתם,‬ ‫אני לא יכול לתת לך לדבר איתם‬
‫או להעביר להם מסר פנים אל פנים,‬
‫אבל אני רוצה…‬
‫זה תלוי בך,‬ ‫אם תרצי לכתוב להם מכתב או משהו כדי…‬
‫את יודעת, כל מה שיושב לך‬ ‫על הראש או על הלב.‬
‫את לא חייבת, פשוט נשאיר בחדר מחברת ועט.‬
‫מן הסתם, יש לנו עבודת ניירת לעשות,‬ ‫אז נצא החוצה כדי לעשות אותה,‬
‫וכמובן שנדבר עם הבוס שלנו.‬
‫ואנחנו פשוט…‬
‫אני מציע את זה לכל מי‬ ‫שלא יכול לדבר עם מישהו.‬
‫זה פשוט משהו שאנחנו עושים.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫אז אם תרצי לעשות את זה…‬
‫נתחיל לעבוד על הניירת, כמו שהוא אמר.‬
‫אבל אלה פני הדברים כרגע, זה המצב.‬
‫ובקרוב אדבר איתך על זה עוד קצת, אוקיי?‬
‫אבל אם תרצי לכתוב להם משהו, זה שם, אוקיי?‬
‫בסדר, סוזן.‬
‫טוב, את תלכי עם הסגן הזה פה.‬
‫לא.‬ ‫-סליחה?‬
‫לא.‬ ‫-לא מה?‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-מה הבעיה? מה קרה?‬
‫אני פשוט לא יכולה.‬ ‫מצטערת, אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫טוב, זאת אומרת…‬
‫לצערי, אנחנו בשלב שבו זה פשוט מה שיקרה.‬
‫מן הסתם, זו לא… הרשעה.‬
‫את מואשמת,‬
‫ויהיה לך את היום שלך בבית המשפט‬
‫כדי להציג את הצד שלך בסיפור.‬
‫אוקיי, אז את תלכי עם הסגן הזה.‬
‫לא.‬ ‫-את תיחקרי רשמית.‬
‫לא, אני לא.‬ ‫-וייקחו ממך טביעות אצבעות.‬
‫לא.‬
‫הם יצלמו אותך,‬
‫ובבוקר יוקרא לך כתב האישום.‬
‫אני לא הולכת, אני מצטערת.‬
‫יש שם טלפון, תוכלי להתקשר למי שאת צריכה.‬
‫ממש שם בחדר המעצר.‬ ‫-אני לא הולכת.‬
‫אבל…‬
‫סוזן, את… אנחנו הולכים.‬
‫אי אפשר לשנות את זה עכשיו. את עצורה.‬
‫למעשה, אנחנו יכולים לאזוק אותה.‬
‫כן. קדימה, קומי.‬ ‫-בואי נאזוק אותך.‬
‫לא.‬ ‫-קומי.‬
‫אל תיגע בי.‬ ‫-סוזן.‬
‫קומי, סוזן.‬ ‫-לא. מצטערת, אני לא יכולה.‬
‫זה יכול ללכת באחת משתי דרכים,‬ ‫בדרך קלה או בדרך מאוד קשה.‬
‫אני ממש מצטערת.‬ ‫-אנחנו לא רוצים ללכת בדרך הקשה.‬
‫שימי את עצמך במקומנו. אין פה ברירה.‬
‫את הולכת לשם.‬ ‫-אני מצטערת, אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫סוזן, את מבינה שמהנקודה בסיפור שנתת לנו,‬
‫סירוב והתנגדות יגרמו לך להיראות רע, אוקיי?‬
‫אני מבין שאת לא רוצה ללכת…‬ ‫-מצטערת, אני לא יכולה. אני לא מרגישה טוב.‬
‫אוקיי, יש שם צוות רפואי.‬ ‫-יש שם אחות ממש בחזית.‬
‫תוכלי לתת להם את תרופות המרשם שאת לוקחת,‬
‫את כל זה.‬
‫הם יסייעו לך ויוודאו‬ ‫שתקבלי את הטיפול שאת צריכה.‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-אנחנו הולכים לשם.‬
‫את תלכי לשם ו…‬ ‫-אני פשוט לא יכולה.‬
‫אוקיי, טוב…‬ ‫-קדימה, סוזן. תעמדי.‬
‫אין זמן להתווכח.‬ ‫-ברצינות, אני לא יכולה.‬
‫אוקיי, אבל את מבינה שאת עצורה,‬
‫ושאת הולכת לכלא, בדרך זו או אחרת, אוקיי?‬
‫לא אכפת לי.‬ ‫-סוזן.‬
‫אני פשוט לא יכולה. אני מצטערת.‬
‫אני לא…‬
‫מה שאת אומרת ועושה עכשיו הוא לא סביר.‬
‫אני יודעת, אבל אני פשוט לא מסוגלת.‬
‫כשאת אומרת שאת יודעת שזה לא סביר,‬ ‫זה לא נשמע לי הגיוני.‬
‫אני מבינה, אני פשוט לא מסוגלת. מצטערת.‬ ‫-אוקיי. ולכן אנחנו במצב הזה, סוזן,‬
‫כי ההחלטות שאת מקבלת הן לא סבירות.‬
‫בדיוק כמו מה שאנחנו חווים עכשיו.‬ ‫-אני מצטערת, אני פשוט לא מסוגלת.‬
‫כבר ראיתי אנשים שישבו בכיסא הזה,‬ ‫אחרי שעשו דברים,‬
‫והם קמים ויוצאים מרצונם.‬ ‫אלה אנשים שעשו דברים רעים מאוד.‬
‫בסדר? את לא היחידה, אבל את צריכה ל…‬ ‫-אני מרגישה נורא, אני לא מסוגלת.‬
‫אוקיי. טוב, אנחנו נלך לכלא,‬ ‫אי אפשר לשנות את זה.‬
‫אי אפשר למנוע את זה.‬ ‫-אוקיי. לא אכפת לי, תהרגו אותי.‬
‫לא נהרוג אף אחד.‬
‫אנחנו ניקח אותך לכלא.‬
‫אנחנו מעדיפים שתלכי בעצמך, שפשוט תלכי לשם.‬
‫זה יהיה עדיף בהרבה לכולם‬ ‫אם נוכל פשוט ללכת לשם.‬
‫את יכולה רק לעמוד בבקשה?‬ ‫-לא.‬
‫אז את מתכננת לשבת כאן עד סוף הלילה?‬
‫אני לא יודעת מה אעשה.‬ ‫אני בטח אמות מהתקף לב.‬
‫כאמור, יש שם צוות רפואי.‬ ‫אנחנו רוצים להביא אותך לשם.‬
‫ככל שנביא אותך לשם מהר יותר,‬ ‫כך מישהו מהצוות הרפואי יראה אותך יותר מהר.‬
‫אני פשוט לא מסוגלת.‬ ‫-סוזן, זה מה שיקרה.‬
‫אנחנו נאזוק אותך,‬
‫ואם נצטרך לקחת אותך לשם בכוח,‬ ‫זה מה שנצטרך לעשות,‬
‫כי אנחנו מחויבים‬ ‫לקחת אותך לכלא עכשיו, אוקיי?‬
‫תודה שקמת.‬ ‫-סליחה, אני פשוט…‬
‫אני מבין.‬ ‫-שימי ידיים מאחורי הגב בבקשה.‬
‫תודה, סוזן.‬
‫לא עשיתי את זה בכוונה.‬ ‫זה לא היה מעשה מכוון.‬
‫לא תכננתי את זה מראש,‬ ‫לא עשיתי שום דבר כזה.‬
‫זה מגוחך.‬
‫אנחנו נצא מפה.‬
‫"אני כל כך מצטערת על האובדן שלכם.‬ ‫מעולם לא התכוונתי להרוג את אימא שלכם.‬
‫"פחדתי נורא שאימא שלכם תהרוג אותי.‬
‫"יריתי‬
‫"מתוך‬
‫"פחד."‬
‫כאן שריף וודס.‬
‫ולמרות שלא דיברתי איתכם באופן ישיר,‬
‫הבטחתי לכולכם הבטחה,‬ ‫ואני פה כדי לעשות את שיחת הטלפון‬
‫בה אני מודיע לכם‬ ‫שעצרנו את האישה, את היורה.‬
‫היא במעצר.‬
‫אני אימא של אג'יקה.‬
‫אולי תסתכלו עליה ותגידו שלא היה לה הרבה.‬
‫היה לה הכול.‬
‫הייתה לה אהבה.‬
‫הייתה לה חמלה.‬
‫היו לה ארבעה ילדים יפהפיים.‬
‫אל תגדלו בהרגשה שאתם אשמים.‬ ‫-בדיוק!‬
‫אל תגידו, "אימא לא הייתה מתה לולא אני".‬
‫לא, אימא בחרה להגן עליכם.‬
‫כי אימא ידעה שאם‬ ‫היא תרשה לאנשים להשפיל אתכם‬
‫בלי שהיא תגן עליכם,‬
‫אתם תגדלו עם הרגשה‬
‫שאתם משהו שמותר להשפיל.‬
‫היא בחרה בכם על פניה.‬
‫זה מה שאימהות עושות.‬
‫כי אני רוצה שתלכו‬ ‫ותהיו כל מה שהיא רצתה שתהיו.‬
‫בלילה שבו…‬
‫זה קרה,‬
‫נרדמתי במכונית של דודה שלי.‬
‫וכשחלמתי, היא הופיעה כמלאך.‬
‫חוקי "עמידה על שלך" קושרו לעלייה‬ ‫של שמונה עד 11 אחוזים בשיעור מקרי רצח,‬
‫או בכ-700 מקרי מוות נוספים בכל שנה.‬
‫מחקרים מצאו פערים גזעיים עצומים,‬
‫כשלאמריקאים לבנים יש סבירות גבוהה בהרבה‬ ‫להצליח בטענות הגנה עצמית,‬
‫במיוחד כשהם הורגים אנשים שחורים.‬
‫חברי המושבעים,‬
‫נבחרתם והושבעתם כחבר המושבעים שישפוט בתיק‬
‫של מדינת פלורידה נגד סוזן לואיז לורינץ.‬
‫סוזן לורינץ מואשמת בהריגה‬ ‫באמצעות שימוש בנשק חם.‬
‫האם ראית את אימא של אייזק ושל איזי‬ ‫שולחת יד לעבר ידית הדלת?‬
‫לא.‬
‫האם שמעת את אימא של אייזק ואיזי אומרת,‬
‫"אני אהרוג אותך"?‬
‫לא.‬
‫האם בזמן כלשהו‬ ‫שמעת את אימא של אייזק ושל איזי אומרת,‬
‫"אני אהרוג אותך"?‬
‫לא, אדוני.‬
‫היו יריות בשכונה הזאת בעבר, נכון?‬
‫התנגדות, כבודו. רלוונטיות?‬ ‫-כן.‬
‫מתקבלת.‬
‫זה שלט שנראה מפלסטיק, לא באמת קרטון,‬
‫שאפשר לקנות בחנות, עם יתד ממתכת.‬ ‫-אוקיי.‬
‫- שטח פרטי -‬
‫וגברת אוונס אמרה לך‬
‫שהיא אמרה לסוזן לורינץ באותו ערב,‬
‫"בפעם הבאה שתתקרבי לילדים שלי,‬ ‫תצטרכי להתמודד איתי."‬
‫נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫האם אי פעם אמרת באופן אישי‬ ‫לאחד מהילדים האלה שאסור להם לעשות את זה?‬
‫לא.‬
‫אוקיי, ולמה שלא תוכל לעשות את זה?‬
‫זה לא השטח שלי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תמונה 12, שלב ראשון.‬
‫זה התקריב של הגלגיליות?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יודעת איפה היא. אני עדיין בבית שלי.‬ ‫לא פתחתי לה את הדלת.‬
‫כשהגעתי לזירה, זה היה כאוס מוחלט.‬
‫ראיתי את הקורבן שוכבת על הקרקע‬
‫ומספר אנשים אמרו שהיא נורתה.‬
‫האם בדקת אם נגרם נזק כלשהי לחלק החיצוני‬
‫של הדלת עצמה, מלבד חור הכדור?‬
‫לא ראיתי שום דבר משמעותי.‬
‫האם איתרת משהו משמעותי בפח האשפה‬
‫שמתחת לסמן מספר שלוש?‬
‫היו שם שני כלי נשק.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זה הנשק.‬
‫אם הראיות מראות דבר שונה ממה שאת אומרת,‬
‫זה לא נראה טוב.‬
‫האם הכרחת אותה‬ ‫או איימת עליה בדרך כלשהי שתדבר איתך‬
‫בפעם השנייה, ב-6 ביוני?‬
‫לא, אדוני.‬
‫שתי דקות בלבד אחרי שניתקת‬
‫את השיחה עם מרכז התקשורת בפעם הראשונה.‬
‫אז אלה שתי דקות שבמהלכן קרו כל הדברים‬
‫שלדברייך התרחשו ליד דלת הכניסה שלך.‬
‫התיק הזה דורש מכם,‬ ‫כמושבעים, לענות על שאלה אחת.‬
‫האם היה סביר לירות‬
‫דרך דלת מתכת סגורה, נעולה, על בריח,‬
‫כאשר מישהי דופקת וצועקת מהצד השני.‬
‫זאת השאלה האולטימטיבית פה.‬
‫- נטל הוכחת הגנה עצמית -‬
‫אם אתם בכל מקום על התרשים הזה‬ ‫חוץ מאשר החלק האדום בתחתית,‬
‫אתם חייבים למצוא את סוזן לורינץ לא אשמה.‬
‫אבקש מפקידת בית המשפט להקריא את פסק הדין.‬
‫פסק דין בנוגע לסעיף הראשון. אנו, המושבעים,‬ ‫מתייחסים לסעיף הראשון בכתב האישום.‬
‫הנאשמת אשמה בהריגה.‬
‫האם המדינה הוכיחה מעבר לספק סביר‬
‫שבמהלך התרחשות האירועים‬ ‫הנאשמת השתמשה באופן אישי בנשק חם?‬
‫כן, כך אומרים כולנו,‬ ‫בתאריך ה-16 באוגוסט, 2024.‬
‫גברת לורינץ, חבר המושבעים מצא אותך‬ ‫אשמה בהריגה באמצעות נשק חם.‬
‫את תוחזקי במעצר בכלא מחוז מריון‬ ‫בלי אפשרות לשחרור בערבות, אוקיי?‬
‫תודה ובהצלחה.‬ ‫-תודה, שופט. אנחנו יכולים ללכת?‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה לאל!‬
‫ב-25 בנובמבר, 2024,‬ ‫סוזן לורינץ נידונה ל-25 שנות מאסר‬
‫על הריגתה של אג'יקה אוונס.‬
‫השופט ציין שבעיניו הירי היה מבוסס‬
‫יותר על כעס מאשר על פחד.‬
‫מוקדש לשושלתה של אג'יקה אוונס -‬ ‫אייזק, איזראל, אפריקה וטייטוס.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬