תיקונים וצביעת כותרות אריאל אפרתי
!צפייה נעימה
,כשאני מספר את קורות חיי .אף אחד לא מאמין לי
אולי גם אני לא הייתי מאמין
אילו מישהו אחר היה מספר לי סיפור כזה
,אבל אני מספר אותו .והוא נכון, כל מילה
,זה מתחיל כשנולדתי .לפני 56 שנים
אבל הסיפור האמיתי התחיל .'כשהייתי בן 19 והגעתי קולג
"שלושה זרים זהים"
זה היה בשנת 1980 וזה היה היום הראשון ללימודים
בקולג' הקהילתי במחוז סליבן ,בהרי הקטסקיל
.כ-180 ק"מ ממקום מגוריי .אז נסעתי לשם לבד
היתה לי אז מכונית .ישנה מאוד
וולוו משנת 1970
- בובי שאפרן -
.שעברה כ-210 אלף ק"מ
צבע המכונית היה צבע אדום יין .ומכסה המנוע היה ירוק
האמת שכינו אותה ."הכלבה הזקנה"
"אבל "הכלבה הזקנה .הביאה אותי לשם
,זה היה קולג' קהילתי
לא איזה מוסד יוקרתי .להשכלה גבוהה
כל מיני מכוניות מפוארות .הביאו לכאן צעירים
.הייתי לחוץ ,זה עתה הגעתי לשם
.לא הכרתי אף-אחד .'הייתי סטודנט שנה א
מעולם לא הייתי קפטן ,נבחרת הפוטבול בתיכון
ככה שלא הייתי מעולם .פופולרי במיוחד
אז הסתובבתי שם ,וחיפשתי את המעונות
ובינתיים כל מיני אנשים ניגשו אליי "?ואמרו: "היי, מה נשמע
,מה עשית בקיץ, היה לי כיף" ."איך היה לך?" -"שיגעון
?למה הם שואלים מה עשיתי בקיץ .אני לא יודע
כולם יצאו מגדרם .והשתדלו להיות ידידותיים
,"לא סתם "היי אלא טפיחות על הגב, נתנו כיפים
זה בלבל אותי קצת
כי אף אחד לא זוכה לקבלת פנים .כזו ביום הראשון ללימודים
הבנות נישקו אותי
נשיקות רטובות; והן אמרו ."אני שמחה כל כך שחזרת"
"אמרתי להן "תודה .על אף שלא הכרתי אותן
.זה היה ממש מוזר
פתאום אני שומע מאחוריי ."טוב לראות אותך, אדי"
."אדי, מה שלומך? אדי, היי"
,אני אומר: "לא קוראים לי אדי ."על מה אתה מדבר? אני חדש פה
,בטח, אדי" ."אתה ממש מצחיק
,אני אומר: "אני לא אדי ."אני לא יודע מי זה אדי
."טוב לראות אותך, אדי" .זה מה שכולם אמרו
בסופו של דבר הגעתי לחור .שהיה החדר שלי במעונות
לא עברה דקה
?מה עכשיו
?מי בא לחפש את אדי עכשיו
למדתי עם אדי בשנה הקודמת
- מייקל דומניץ, חבר של אדי -
.וידעתי שהוא לא חוזר ללימודים
כשהבחור הזה הסתובב .הזדעזעתי
,אני יודע שהצבע נעלם מפרצופי .כי הייתי בטוח שזה הכפיל שלו
,היה לו אותו חיוך ,אותו שיער
,אותן הבעות פנים .זה היה הכפיל שלו
ואני רואה את הפרצוף של הבחור הזה והוא כאילו
.הוא פשוט עמד שם המום
הדבר הראשון שהוצאתי מהפה היה "?אתה ילד מאומץ"
."עניתי: "כן
"?אמרתי: "האם נולדת ב-12 ביולי ."הוא אמר: "כן
."אמרתי: "12 ביולי 1961
,אלוהים", אמרתי, "אתה לא תאמין" ."אבל יש לך אח תאום
!אלוהים
."אמרתי: "בוא איתי
,שנינו נדחסנו לתוך תא הטלפון ,כתף אל כתף
בקושי סגרנו .את דלת תא הטלפון
ואני מנסה לשלשל את המטבעות
והם כל הזמן נופלים .ובובי מרים אותם
והוא התקשר אליו ואמר
,היי, אדי, אתה לא תאמין" "... אתה לא תאמין... אדי, אדי
הוא היה יותר היסטרי ממני .הוא היה מחורפן לגמרי
"... אדי, אתה לא תאמין"
."אז אמרתי: "תן לי את הטלפון .ואמרתי: "היי, אדי..." -כן
אבל זה היה הקול שלי ."שאמר: "כן
,ואמרתי: "היי, אדי שמי רוברט שאפרן
וכל מיני אנשים" "... אומרים שאני אתה
,והוא אומר: "אה-אה "... כן, קיבלתי כמה טלפונים
שאלתי אותו אם הוא ילד מאומץ ."והוא אמר: "כן
"?שאלתי: "מתי יום ההולדת שלך .ב-12 ביולי -
אתה יודע" "?מה שם סוכנות האימוץ
."והוא אמר: "לא, חכה רגע
ושמעתי אותו קורא "?אמא"
והוא חזר ואמר ."שירותי לואיז וייז"
,לפעמים כשאתה חולם חלום
אתה יודע שזה .לא יכול להיות אמיתי
.זה לא יכול להיות
אתה יודע שלא תוכל לעצור את זה .או להתחיל לשנות את זה
.אתה פשוט זורם .אז זרמתי
הייתי סקרן לדעת .מה יקרה עכשיו
,אמרתי: "קדימה ."בוא נלך לפגוש את אדי
"אז נכנסנו לתוך "הכלבה הזקנה
השעה היתה בסביבות תשע בערב .והנסיעה ארכה קרוב לשעתיים
.טסנו על כביש 17
נסענו במהירות של 160 קמ"ש !או אולי יותר. נתנו גז
נסענו מהר ככל שהמכונית .יכלה לנסוע. היא רעדה
.עד שעצרה אותנו המשטרה
וכשאני מוריד את החלון
אני רואה שוטר ענק עם משקפי שמש, על אף שהיה לילה
.וכובע גדול
הוא אמר: "תפסתי אותך נוהג 140 ."בכביש מוגבל עד 80
מותק, כדאי שתהיה לך" "... סיבה טובה
ואמרתי
,אדוני השוטר" "... אתה לא תאמין
.שנינו התחלנו לצעוק עליו
,אתה לא תאמין" .לבחור הזה יש אח תאום
הוא מאומץ ואנחנו נוסעים" "... ללונג איילנד כדי לפגוש
"... והוא אמר: "כן, בטח
,הנה הדוח שלכם" ."שיהיה לכם יום טוב
.והמשכנו ללונג איילנד
.אז הגענו לשם
.אבל כבר היה אמצע הלילה
.סביבה שקטה מאוד
יצאנו מהמכונית
והלכנו בשביל קטן .לכיוון לבית
האורות בבית דלקו
,וכשהרמתי יד כדי לדפוק על הדלת .הדלת נפתחה
.ואני רואה לפניי את עצמי
העיניים שלו הן העיניים שלי .ושלי הן שלו
.וזה נכון
.הם נראו זהים לגמרי .הם העתקים זה של זה
לא היה לי שום ספק .שהם תאומים
."הוא אמר: "אלוהים ."אני אמרתי: "אלוהים
."הוא אמר: "אלוהים אדירים ."אני אמרתי "אלוהים אדירים
הם הסתכלו זה על זה והם זזו
,בכל פעם שבובי הזיז את הראש אדי הזיז גם
.ואז אדי זז ובובי זז
.כאילו הם מסתכלים במראה .זה היה מוזר מאוד
הרגשתי שהעולם התאדה
.ונשארנו רק אני ואדי
אני נמצא בחדר החדשות
,באמצע יום עמוס
קיבלנו שיחה מאדם שאמר .שיש לו סיפור מדהים
,"האוורד שניידר "ניוזדיי - - 1969-2004
.מדהים
והתגובה הראשונה שלי ."זו מתיחה"
אז אמרתי לכתב שלנו שאני רוצה לשכור מטוס
באותם ימים .היה לנו מספיק כסף לזה
אני רוצה לשכור מטוס, אני רוצה ,לראות את שני הבחורים במו עיניי
.אחרת אני לא מאמין
'הטסנו את הכתב לקולג
והוא התקשר אליי ואמר "!האווי, זה נכון"
ואני זוכר שאמרתי ."אלוהים, זה סיפור ענק"
זה סיפור חד-פעמי" ."שיחמם את הלב
ואז הסיפור הפך להיות .ממדהים לבלתי ייאמן
הייתי ברכבת התחתית ,של ניו יורק
.די מאוחר בלילה
קראתי מאמר
על שני בחורים .שמצאו זה את זה
הם היו תאומים שהופרדו בעת הלידה
.'ומצאו זה את זה בקולג
אלן סרבון - - ידידה
,לא היתה תמונה .אבל הסיפור היה מרתק
.הגעתי הביתה והלכתי לישון
אמא שלי נכנסה לחדר
,ואמרה: "תתעוררי ."אני צריכה להראות לך משהו
והיא מראה לי עיתון
"הפנים האלה מוכרים לי" - - עמוד 3
.עם תמונה של שני בחורים
,מיקדתי את המבט
הסתכלתי על התצלום "?ואמרתי: "זה דייוויד
והיא אמרה ."לא, אבל תסתכלי על הידיים"
.הייתי המומה .זה היה יותר ממדהים
היתה בעיתון תמונה .של שני בחורים
- אלן לוקס, ידיד -
.התבוננתי בתמונה ונדהמתי
כי שני הבחורים בתצלום נראו בדיוק, אבל בדיוק
.כמו החבר שלי דייוויד
,נעצתי עיניים בתצלום
לא רק הבעת הפנים שלהם, אלא .הדרך שבה הם החזיקו את ידיהם
יש להם ידיים גדולות ובשרניות
ולדייוויד היו תמיד ידיים
.שנראו כמו כפפות בייסבול
,וכשראיתי את הידיים שלהם
.פשוט ידעתי שזה דייוויד
,זה היה יום רגיל. הגעתי לבית הספר ,נתקלתי בחבר שלי אלן
"... והוא אמר: "דייוויד
."תסתכל על זה"
זה היה עותק ."של ה"ניו יורק פוסט
- דייוויד קלמן -
והוא פתח אותו ואמר ."תראה את זה"
"?זה נראה לך מוכר" .או משהו כזה
."ואמרתי: "כן, נכון... בטח
אבל אז הסתכלנו על זה .קצת יותר מקרוב
כותרת המאמר היתה
תאומים אוחדו מחדש" ."לאחר יותר מ-19 שנים
והיתה שם תמונה של שניים .שנראו כמוני
.הכול התחיל להתבהר
"... אלוהים אדירים, אלוהים"
,זה לא ייאמן .פשוט לא ייאמן
,זה גדול, זה רציני .זה לא סתם צירוף מקרים מטורף
,זה לא קצת דומה, זה אמיתי .זה קורה, זה ממש ממש רציני
הברזתי מבית הספר .והלכתי הביתה
אמא שלי חיכתה .ליד שולחן המטבח עם כוס קפה
"?ואמרתי: "אמא, ראית את זה "?והיא אמרה: "ראית את זה
.החלפנו עיתונים
היה כתוב שהם נולדו בבית החולים היהודי של לונג איילנד
ב-12 ביולי 1961
."ודרך סוכנות האימוץ "לואיז וייז
,תמיד ידעתי שאני מאומץ ,הוריי היו תמיד גלויים בעניין
אבל היה כתוב אדי גאלנד ,מניו הייד פארק, לונג איילנד
רוברט שאפרן .מסקרסדייל, ניו יורק
אני זוכר שהיה כתוב "בנו של רופא ."חשוב מסקרסדייל, מורט שאפרן
התגובה הראשונה שלי היתה ."הוא קיבל את המשפחה העשירה"
.הבן זונה בטח נוהג במרצדס-בנץ" ."הוא קיבל רופא
ואני זוכר שהייתי .עם דייוויד במטבח
.היינו ממש לחוצים
,היינו חסרי מנוחה... היינו בני 19 .זה היה סוריאליסטי לגמרי
,דייוויד הרים את הטלפון
צלצל למודיעין .והוא הגיע לאמא של אדי
"?אמרתי: "שלום, אדי בבית "?היא אמרה: "לא, מי רוצה אותו
וחשבתי: "עכשיו אני צריך "... לעבור את כל העניין בטלפון
.אמרתי: "שמי דייוויד קלמן
,נולדתי ב-12 ביולי 1961" וראיתי בעיתון
ובעיקרון אני חושב שאני" רואה שניים שהם אני
."ואני אולי השלישי"
אני חושב שהיא הפילה .את הטלפון
אני זוכר ששמעתי את הקול שלה בטלפון
אלוהים, מאין צצו לי" "?כל אלה פתאום
.זה היה נס
הפעם הראשונה שבה .שלושתם נפגשו היתה בבית שלי
ושלושתם השתובבו לבסוף
כמו גורים שמתגוששים .על הרצפה
,'הדי פייג - - הדודה של דייוויד
,זה היה בלתי ייאמן .הם היו שייכים זה לזה
.הם הכירו זה את זה .לא היה צורך להכיר ביניהם
כשאתה פוגש מישהו לראשונה
אתה לא מוצא את עצמך .משתובב איתו על הרצפה
.באמת היה קשה להאמין
על אף שזה קרה, זה המשיך להיות .סוריאליסטי. אתה חושב שזה חלום
אתה מסתכל .ואתה עדיין לא מאמין
אתה מסתכל על השני .ולא מאמין
ואתה קולט שהם מסתכלים עליך
או שכל אחד מהם .מסתכל עליך
לארח את שלושתם בבית בבת אחת
,אליס שאפרן - - האם המאמצת של בובי
.זה היה טירוף
,הרגשות שלי היו הלם .הלם ועוד הלם
,אליוט גאלנד - - אביו של אדי
אני לא יכול להסביר את זה
.אין לי את המילה המתאימה
אחד הכתבים שלנו הגיע אליי בריצה ואמר
."אתה לא תאמין לזה"
אתה לא תאמין כשתשמע" ."על השיחה שקיבלנו
?שני הילדים בעמוד הראשי היום" ."אז יש שלישי
.הם אפילו התנועעו בדרך זהה
צפינו בשלושה מסלולי חיים נפרדים
.נעשים אחד
מנקודת הראות שלי הייתי דומה יותר לאדי מאשר לדייוויד
,ודומה יותר לדייוויד מאשר לאדי
ודומה יותר לכל אחד מהם .מאשר הם היו דומים זה לזה
?זה נשמע לכם הגיוני
.ואז התחלנו להשוות
?מה בני 19 משווים
,שתייה, סיגריות אוכל, נשים, מוזיקה
.מכוניות
"בדיוק קניתי "מרקורי קפרי חדשה לגמרי שאהבתי
ולבובי היתה וולוו בורדו ישנה
,עם מושבי עור מרופטים
ואני חושב לעצמי: "הבן של רופא "... מכובד מסקרסדייל
אני חושב שזה היה אדי שאמר מיד בהתחלה
אני לא יודע אם בסוף" ."זה יהיה נהדר או נורא
אז תמיד היה סימן שאלה
סימן שאלה גדול על הדרך .שבה הסיפור הזה יסתיים לבסוף
לא הבנו עד כמה הדברים ישתנו .מאותו רגע והלאה
נעבור לסיפור מדהים .על שלישייה
אדי ורוברט ודייוויד .אוחדו מחדש לאחר 19 שנים
יש לנו סיפור על שלישייה
שמעניק משמעות חדשה למונח ."אחים אובדים"
.הופענו בכל מקום .בכל מקום
,אתם לא רואים כפול .בעוד רגע אולי תראו משולש
.ואני לא יודע מי זה מי כאן .בואו הנה
הייתי חייבת לעצור .ולצפות בהם בכל תוכנית
.זה נעשה קרקס תקשורתי
,"אם מדברים על "ויראלי .זה היה ויראלי כבר אז
הופעתם בדף השער .של כל עיתון בעולם. -אמת
,"פיפל", "טיים"
,"אפילו ה"ניו יורק טיימס "גוד האוסקיפינג"
דייוויד, בוא נתחיל איתך, מי מכם .הוא דייוויד? אני כל הזמן שוכח
,אתה אדוארד? -כן. -טוב, מי אתה .אתה דייוויד? -אני בובי
.אתה... סליחה, אתה רוברט בסדר, רוברט ואדוארד
.זה היה סיפור מהאגדות
וכולם אוהבים לשמוע .על דברים נפלאים
שלושת הצעירים האלה .יושבים כולם באותה תנוחה
.זה היה מדהים
,הם היו בעצם זרים. הם נראו זהים .אבל הם היו זרים
הם בעצם לא הכירו זה את זה, אבל .ההתנהגות שלהם היתה דומה מאוד
החיים שלנו מקבילים .ברמה פנומנלית
,זה מגוחך... -כולנו אותו דבר .האישיות של כולנו... -זהה
.אנחנו תמיד מדברים יחד
.אני מתחיל משפט והוא מסיים אותו .כולנו אוהבים אוכל סיני-
כולכם הייתם מתאבקים .מתישהו? -כן
כולכם מעשנים .אותן סיגריות? -כן
?איזה סוג סיגריות אתם מעשנים .מרלבורו-
כולכם מעשנים .אותו סוג? -כן
האם אתם אוהבים .אותם צבעים? -כן
,זה מעניין, איך הטעם שלכם בנשים .הוא דומה? -כן. -בהחלט
נראה ששלושתם אהבו .נשים מבוגרות יותר
שמעתי ששלושתכם אוהבים נשים מבוגרות יותר
צירוף מקרים מדהים אחר
הוא שכל אחד מהאחים ,גדל עם אחות מאומצת
.וכל הבנות הן בנות 21 עכשיו
!אני לא קולט את זה, תשמעו
,צירוף מקרים חריג, אתם מסכימים .נכון? -זה יפה מאוד
אתם אומרים ,שאתם אוהבים זה את זה
אבל רק לאחרונה .הכרתם זה את זה
,זה לא משנה .אני מכיר אותם כל חיי
?אחרי כמה זמן הרגשתם כך .ככה-
הם היו יותר כמו שיבוטים .מאשר אחים
.זה היה פשוט מדהים
הם גדלו בבתים .שנראה שהיו די שונים זה מזה
אומצנו על ידי משפחה ,בת מעמד הפועלים
משפחה מהמעמד הבינוני .ומשפחה אמידה יותר
אבא של בובי היה רופא
.ואמו היתה עורכת דין
הם היו אנשים משכילים
והם גרו באחד האזורים .היוקרתיים ביותר במדינה
.אבא של אדי היה מורה
.הוא היה בעל השכלה אקדמית
הם גרו במה שיכול להיחשב
.שכונה של המעמד הבינוני
על הנייר, המשפחה שלי
.היתה הכי פחות משכילה
.הם היו מהגרים
אנגלית היתה .שפה שנייה בשבילם
.היתה להם חנות קטנה
.הם היו יותר משפחת פועלים
אבל אבא שלי .היה אדם נדיב וחם מאוד
,אבא של דייוויד, ריצ'רד
.היה גדול מהחיים
,אתם יכולים לתאר לכם אותו הוא היה איש גדול
עם סיגר גדול .שתמיד היה תלוי לו מהפה
.קראנו לנו בוב'לה
.הוא היה בוב'לה
,אם אתם יודעים יידיש .בוב'לה זה אהבה, חיבוק, נישוק
היינו מבלים יותר זמן בבית .של דייוויד מאשר בכל מקום אחר
בוב'לה שמח בנו יותר .מכל אדם אחר
הוא אמר ."יש לי עוד שני בנים"
כשהבחורים מצאו זה את זה
זה פשוט כאילו קרה
,אליס שאפרן - - אמו המאמצת של בובי
.סיפור נהדר וזהו
,איש לא שאל מה קורה .מלבד ההורים, כמובן
כשהמשפחות נפגשו בפעם הראשונה
הם היו חדורי כעס כולם
בשל העובדה שלהורים מעולם .לא נאמר שיש עוד שני ילדים
לא אמרו לי מילה .במהלך האימוץ
לא ידענו דבר על השניים האחרים
,עד שהבנים נפגשו בבית הספר .רק לאחר 20 שנה
הדבר הראשון שעלה בדעתי היה .מה שהם איבדו
אני חושבת שהם היו .בני שישה חודשים כשהם הופרדו
תחשבו על שלושת הגופים הקטנים האלה שוכבים יחד
,ולפתע תחושת הקור .להיות לבד בעריסה
.זה חסך נורא
אני זוכר שאמא שלי סיפרה
שכשהייתי תינוק ,הייתי מטיח את הראש בקיר
.הייתי, בעצם, מהמם את עצמי
אמא שלי אמרה שהייתי מטיח את הראש בדופן העריסה
והייתי עוצר את הנשימה .עד אובדן הכרה
אני מאמין שזו בהחלט היתה
.חרדת נטישה
כולנו אומצנו דרך ."שירותי לואיז וייז"
,"שירותי לואיז וייז"
מוסד ניו יורקי שנוסד ב-1916 תחת פיקוח חבר מנהלים
,שחבריו בני העילית החברתית .הפיננסית והפוליטית של ניו יורק
זו היתה סוכנות האימוץ ,הבולטת ביותר בחוף המזרחי
.במיוחד לתינוקות יהודיים
זה היה המקום הנחשב ביותר .לעניין זה
ג'סטין וייז פולייר - - "נשיאת שירותי "לואיז וייז
,הגישה שבה עבדנו ,ועבדתי שם הרבה שנים
שלהורים מאמצים צריך לספר על .הרקע של הילד רק כל מה שסביר
,ההורים שלנו רצו תשובות .הם כעסו
הם ארגנו פגישה
ושישה מהם נכנסו "לסוכנות "לואיז וייז
כדי לנסות לקבל תשובות .והסבר למה שקרה
התקיימה פגישה .עם הצוות הבכיר בסוכנות
שאלו אותם אם זה נכון שהם .הפרידו בין הבנים האלה בלידה
.הם הודו שזה נכון
?למה
?איך יכולתם לא לספר לנו
?מה עשיתם
?למה, ואיך יכולתם
הם אמרו שהסיבה היתה הקושי .למצוא לשלושה ילדים בית אחד
להורים נאמר שההפרדה בינינו .היתה לטובתנו
שלא כל הורה יקבל בברכה שלישייה
ויהיה קשה .למצוא בית לשלישייה
אני חושב שזה היה הרגע .שבו אבא שלי התפוצץ
הוא אמר .שהם היו לוקחים שלושה
.בלי שום ספק .והוא רתח מזעם
.הפגישה הסתיימה
.כולם יצאו
.הם הרגישו שהם לא קיבלו כלום
אבל אבא שלי שכח .את המטרייה בפנים
.הוא חזר כדי לקחת את המטרייה
הוא נכנס לחדר
וראה אותם פותחים .בקבוק שמפניה
הם השיקו כוסות ובירכו .כאילו חמקו זה עתה מקליע
הם נראו כאילו
,מורט שאפרן - - אבא של בובי
.ניצלו ממוות או משהו כזה
.זה היה בלתי נשכח
כל ההורים שלנו .יצאו מהמפגש הזה בזעם
ההורים הלכו לכמה משרדים של עורכי דין יוקרתיים בניו יורק
ובהתחלה קיבלו אותם .בהתלהבות
אבל תוך זמן קצר
כולם אמרו שיש פה ניגוד עניינים .והם לא יכולים לקחת את התיק
הם אמרו יש לנו כמה עמיתים"
שמנסים לאמץ ילדים" 'דרך 'לואיז וייז
ואנחנו לא רוצים להרוס" ."את הסיכויים שלהם
אז התביעה הזאת .ירדה מעל הפרק
היינו מאושרים מאוד להיות יחד ,ולכן לא כעסנו. לא הבנו את זה
ואפשר להגיד .שלא היה אכפת לנו
,הראש שלנו היה בעננים ,ידענו שההורים שלנו כועסים
אבל הרגשנו כמעט שזה עניין .שנוגע רק להורים
.אנחנו חגגנו
.זו היתה ניו יורק ב-1980
,הסמים היו אחרים .אנשים היו אחרים, הסקס היה אחר
.המוזיקה היתה אחרת
.אנחנו פשוט ניצלנו את כל זה
.סקס, סמים ורוקנרול
,הם השתוללו בניו יורק .הייתי אומרת
.סטודיו 54 היה לוהט
."ליימלייט", "קופקבנה" .הם בילו בכולם
.ניו יורק אהבה אותנו
בידור משולש - - לשלישייה המאוחדת
,כל העיתונים עקבו אחרי הבנים .לא חשוב לאן הלכנו
אני זוכר שנכנסתי בוקר אחד
ואמא שלי זרקה אליי "את ה"ניו יורק פוסט
על שולחן המטבח ואמרה
אני צריכה לבדוק בעיתון" "?איפה היית אמש
הבנים חשבו שהם .עומדים להיות כוכבים
והאמת היא שהם .באמת כיכבו בסרט אחד
- "סוזאן סוזאן" -
הלכנו ברחוב ופתאום שמענו
."חבר'ה, חבר'ה, אתם החבר'ה"
אתם מוכנים להופיע" ."בסרט שלי? בבקשה
לא ידענו מי היא
.זו היתה מדונה
הם עמדו בצד .ונעצו בה עיניים
,עד מהרה שכרנו דירה יחד ."דירת השלישייה"
דירת השלישייה
זה היה כמו
.דירת רווקים פי שלושה
חנות המשקאות היתה .שולחת את הבקבוקים בארגזים
בשלב מסוים .אדי לקה בדלקת התוספתן
.אבל לא היה לו ביטוח רפואי
הוא נרשם בבית החולים .תחת שמו של בובי
הוציאו לו את התוספתן .כאילו הוא בובי
עד היום אני מקווה שהתוספתן .של בובי יישאר בריא
,עבדנו יחד, שיחקנו יחד ,בילינו יחד, יצאנו עם בנות יחד
,חיינו יחד מהרגע שנפגשנו עד
.שלב מאוחר יותר
שום דבר לא היה יכול .להפריד בינינו
נראה לי שאני הייתי .החברה הרצינית הראשונה
בהתחלה היה לי קשה להבדיל ביניהם כשהייתי נתקלת בהם
ולא הייתי בטוחה לגמרי .עם מי אני יוצאת
,איילין שאפרן - - אשתו של בובי
לבוב יש אינטליגנציה טבעית .שלדעתי משכה אותי
תמיד חשבתי שדייוויד הוא .הטוב ביותר, בין השלושה
,ג'נט קלמן - - אשתו של דייוויד
תמיד אמרתי שקיבלתי .את המובחר שביניהם
ללא שום ספק, אדי היה .הכי חתיך מבין השלושה
,ברנדה גאלנד - - אשתו של אדי
אני כמובן ,לא אובייקטיבית
.אבל הערצתי אותו
כשהכרתי אותו
הוא היה הפנוי האחרון .מביניהם
.הקזנובה מבין השלושה
אמרתי לעצמי .הוא רווק אמיתי. פרפר
אבל החיוך שלו היה חביב כל כך
,והיו לו ידיים נפלאות ויפות ,ידיים רכות
וכשלחצתי את ידו
.פשוט התאהבתי בו
אני ממשפחה אירית קתולית צבעונית מאוד
.והוא היה בחור יהודי
,כשהוא בא אלינו בפעם הראשונה הוא הסתכל על אבא שלי
ואמר: "אני לא יודע ,אם אתה יודע את זה, מר שנלי
אבל אני פוגש את ברנדה כמעט" ."בכל ערב מהיום שהכרתי אותה
."וחשבתי: "אוי, אלוהים
אבא שלי יודע עכשיו" ."שהיינו יחד בכל ערב
ואבא שלי הסתכל עליי .די בהסכמה... זה היה אדי
.כן. -כן
.אנחנו אוהבים אותך
.כולם אהבו אותו
אילו היה מדד, בובי היה נרשם כמאופק, דייוויד היה אמצע
,ואדי היה האהוד, הרך ,המחובק, המצחיק
.הוא נטף חום ואהבה
חג ההודיה הראשון .של ג'יימי עם אבא
אבא החליט להופיע .ולדפוק כניסה של אורח מיוחד
,יום הולדת שמח" "... ג'יימי היקרה
.הוא אהב פגישות משפחתיות
אדי אהב מאוד .להיות עם דייוויד ובובי
נראה היה שאדי הפיק הכי הרבה ,מהפגישות של שלושתם
.מסיבה כלשהי
הוא רצה שלאחים שלו וגם לו עצמו
יהיו חיים יפים .ושכולם יסתדרו יחד
הוא רצה שכולם יהיו .משפחה אחת גדולה
אין ספק שאדי היה הכוח המניע
במונחים של הובלת החיפוש .אחר האם הביולוגית שלנו
הוא היה נחוש .למצוא אותה
,וגם אלן הצטרף אליו .כי זה היה דבר מלהיב
שאלנו את עצמנו מהם הסיכויים
ללדת שלישייה בניו יורק
.ב-12 ביולי 1961
תיארנו לעצמנו
שבספרייה הציבורית של ניו יורק .אפשר לעיין בתעודות הלידה
כל אחד מאיתנו לקח ספר ועברנו עמוד אחר עמוד אחר עמוד
ובתוך כמה שעות !בינגו
.זכר, זכר, זכר .שלושה ברצף
.כולם נולדו ב-12 ביולי 1961
וממש לצד זה
שם המשפחה .של האם הביולוגית
הפגישה הראשונה .היתה בבר ברחוב ה-47
זה היה הבר השכונתי שלה באיסט סייד
.וזה היה מביך
.היא סיפרה מה קרה
לרוע המזל זה לא היה .סיפור רומנטי
.היא היתה אז צעירה מאוד
זה היה בסך הכול סטוץ .של מסיבת סיום התיכון
לא נראה לי שהיא הפנימה אי פעם
שהיא ילדה שלושה ילדים .ונאלצה לוותר עליהם
בגיל 19, אתה שותה בכמויות .ואין לך שום בעיה עם זה
אבל קצת הטריד אותנו
שגם היא שתתה .לא פחות מאיתנו
התפוח לא נופל רחוק מהעץ ואם זה העץ
.לא התלהבתי ממנה במיוחד
,וכבר היו לנו הורים .אז פגשנו אותה וזהו
אבל לא היה לה תפקיד .חשוב במיוחד בחיים שלנו
שלושתנו היינו צעירים .בתחילת חיי הנישואים והקריירה
."היי, ברוכים הבאים ל"שלישייה
דייוויד קלמן, אדוארד גאלנד .ורוברט שאפרן הם שלישייה זהה
עכשיו הם מנהלים מסעדה בניו יורק ?ששמה, איך לא
."נכון, "השלישייה
ברוכים הבאים למסעדת - - "השלישייה"
.הרבה אנשים הגיעו בזכותנו
,הם באו לראות את השלישייה
הם רצו שהשלישייה .תמלצר בשבילם
,הגשנו וודקה קפואה
.וכולם קמו לרקוד
זו היתה ממש מסיבה גדולה
.כמו חגיגת בר-מצווה
השלישייה מצליחה מאוד
ובבעלותה מסעדה .ברובע הסוהו בניו יורק
עשינו יותר ממיליון דולר .בשנה הראשונה
.ואז המצב החל להתדרדר
- אוסטין, טקסס -
,לורנס רייט - - "זוכה פרס "פוליצר
באמצע שנות ה-90 התחלתי "להכין כתבה בשביל "הניו יורקר
.על תאומים זהים שגודלו בנפרד
תמיד תהיתי
,לורנס רייט - - עיתונאי וסופר
איך הייתי מרגיש אם יום אחד .הייתי פתאום פוגש את עצמי ברחוב
במהלך המחקר שלי נתקלתי .במאמר מדעי נידח למדי
- המחקר הפסיכואנליטי של הילד -
נושא המאמר היה מחקר סודי
.שבו תאומים זהים הופרדו
,הייתי מזועזע אך גם הסתקרנתי
לקרוא שהם הפרידו תינוקות זהים בעת הלידה
.למטרת ניסוי מדעי
והתינוקות האלה באו כולם .מסוכנות אימוץ אחת בניו יורק
שאלתי הראשונה היתה "?אתה ילד מאומץ"
.זה אני .לא יכול להיות שזה אמיתי-
.תאומים שהופרדו בלידה
אדי ורוברט ודייוויד מאוחדים מחדש .לאחר 19 שנים
.איזה יופי
,משפחה ממעמד הפועלים
משפחה מהמעמד הבינוני
.ומשפחה אמידה יותר
להורים המאמצים צריך לספר .מה שסביר לספר
.משהו לא נראה בסדר
הם פתחו בקבוק שמפניה .כאילו הם הצליחו לחמוק מקליע
."שלושתנו אומצנו דרך "לואיז וייז
"... לואיז וייז"
והתינוקות האלה הגיעו כולם ."משירותי "לואיז וייז
לורנס רייט התקשר אליי
.וסיפר לי הכול על הניסוי
ואמרתי ."זה נשמע כמו חרא נאצי"
,עד איחודם ב-1980 .הם לא ידעו כלל שהם אחים
.אבל המדענים שחקרו אותם ידעו
המציאות טפחה על פנינו .כמו גל של גאות
בשם המדע
.היינו ניסוי מדעי
הפרידו בינינו .והפכו אותנו לשפני ניסוי
לא קלטנו את זה עד שהטיחו את זה .בפנינו, עד הכתבה בעיתון
.אבל היו רמזים בעבר
אני זוכר מגיל צעיר מאוד
שאנשים היו באים אלינו הביתה
בדרך כלל היו אלה גבר ואשה צעירים
.והם עשו לי מבחנים
,הם עשו מבחני איי-קיו ,מבחני אישיות
.מבחני תיאום עין-יד
אני זוכר אנשים ,שהגיעו אלינו הביתה
עשו לנו מבחנים
,מרובעים וחורים עגולים
מבחן כתמי הדיו של רורשאך
"?מה זה בעיניך" .דברים כאלה
אדי סיפר לי שכשהוא היה צעיר יותר
הוא זוכר שאנשים צפו בו .ורשמו הערות
הם היו שואלים אותו שאלות .שהיו מתסכלות אותו
הוא זוכר שהם צילמו .אותו לסרטי וידיאו
אני זוכר את הצילומים .יותר מכל דבר אחר
אני זוכר שצילמו אותי בפילם סופר 8 מ"מ
.כשהייתי על נדנדה או מגלשה
בכל פעם שהם באו .הם צילמו סרט
,רוכב על אופניים זורק כדור
והם רצו לדעת כמה פעמים ,אני יכול לקפוץ על מקל פוגו
,להחליק על גלגיליות .לזרוק פריזבי, לירות בחץ וקשת
תשומת הלב שלי היתה .ממוקדת בהם. הופעתי לכבודם
המבחנים שלהם נעשו מורכבים יותר .ככל שהתבגרתי
.לא הרגשתי נוח עם זה
לא הבנתי למה הם צריכים ,לבוא לעתים קרובות כל כך
בשביל מה הם שואלים אותי .את כל השאלות האלה
,מתישהו בגיל תשע או עשר נעשה לי פחות נוח עם זה
ושאלתי את אמא שלי .אם אני עדיין חייב לעשות את זה
?אני עדיין חייב לעשות את זה
כשההורים שלנו אימצו אותנו אמרו להם
שיעקבו אחרינו כחלק ממחקר רגיל .על התפתחותם של ילדים מאומצים
.לא היה להם מושג שהופרדנו
בסוכנות אמרו לנו שהילדים שנולדו באותה תקופה
ייכללו כולם במחקר .על ילדים מאומצים
.וזה כל מה שהיה ידוע לנו
שזה דבר חדש והם עומדים .לעקוב אחר כל הילדים
.ובזמנו קיבלנו את זה
זו קבוצת אנשים
שערכו בדיקות פסיכולוגיות על תינוק בן שישה חודשים
,ולאחר מכן הלכו לבית אחר לבדוק את אחיו
,ולאחר מכן הלכו לבית אחר ,לבדוק את אחיו
והם עשו את זה במשך שנים על גבי שנים
בידיעה מלאה שהיינו ברדיוס .של 160 ק"מ ולא הכרנו זה את זה
.זה חסר מצפון
מי היה מעלה בדעתו שמישהו יהיה ?מרושע לחשוב על משהו כזה
במהלך המחקר שערכתי גיליתי
שמי שהיה ממונה על המחקר הזה היה
.ד"ר פיטר ניובאואר
,פסיכיאטר מכובד מאוד בניו יורק ,"מנהל "ארכיון פרויד
.ניצול שואה מאוסטריה
הוא פתח מרפאה בניו יורק
ונעשה אחד מבכירי .הפסיכיאטריה באמריקה
"גיליתי שבסוכנות "לואיז וייז הפרידו תאומים זהים
ואז צוות מדענים בהנהגת ניובאואר .היה עוקב אחריהם
אבל לא מדובר .רק בשלישייה הזאת
.היו עוד אחרים
,אחרי שהכתבה שלי התפרסמה .שתי אחיות תאומות גילו זו את זו
.והנה הן עכשיו
.תודה שבאתן לתוכנית היום .בשמחה-
.פולה ואליז
.הסיפור הוא לא ייאמן
?ככה אפשר להגדיר את זה .זה מוזר-
אנחנו אומרות שאם זה לא היה .קורה לנו, לא היינו מאמינות
.כמו סרט של דיסני
.קצת אפל יותר מסרט של דיסני
פולה ברנשטיין הייתי אצלי בבית בברוקלין
עם בתי בת השנתיים והטלפון צלצל
ואני עונה ככה בקלילות לטלפון
וזה היה מסוכנות האימוץ
.יש לנו חדשות בשבילך"
יש לך אחות תאומה" ."והיא מחפשת אותך
שתיכן הייתן עורכות עיתון בית הספר התיכון, שתיכן למדתן קולנוע
,אני לא יודעת אם שמת לב אבל
.תנועות הגוף שלנו זהות
אליז שיין יצרתי קשר עם סוכנות האימוץ
.ושאלתי למה הפרידו בינינו
זו שאלת מיליון הדולר .של הסיפור הזה
.בשביל מחקר על תאומים
חשנו שהחיים שלנו אורגנו על ידי החוקרים האלה
אשר שמו את צורכי המחקר המדעי שלהם
או תשוקותיהם, את דרישות הקריירה שלהם לפני הצרכים שלנו
והאינטרסים שלנו ושל התאומים .והשלישיות האחרים שהופרדו
איש לא יודע כמה תאומים זהים .היו מעורבים במחקר זה
,לי אמרו שישה עד שמונה .אבל אנחנו לא באמת יודעים
,כשיש לך מחקר מסוג זה לרוב אתה מציג את התוצאות
ואתה מראה מה גודל הדגימה .וכדומה
אך המחקר הזה ,מעולם לא פורסם
וזה הופך את זה .למטריד עוד יותר
היה לנו עורך דין שניסה להשיג לנו .כמה מסיכומי המחקר הזה
.קיבלנו כמות זעירה של מידע
החומר שקיבלנו ,היה יבש מאוד, טכני
נתונים שלא שפכו אור על הסיבות .למחקר הזה. זה היה זבל
אני לא יודע מה היו התוצאות
,או אם היו תוצאות .כי לא ראיתי אותן מעולם
הם מנסים להסתיר מה שעוללו .לנבדקים שלהם
?מדוע
?מה היתה המטרה של זה
.המחקר מעולם לא פורסם ?מדוע
- לה ג'ולה, קליפורניה -
'שמי נטשה יוספוביץ
והייתי עוזרת המחקר .של פיטר ניובאואר
.ברוכים הבאים ?אפשר לכבד אתכם בקפה
.תכירו את החברים שלי
.מישל אובמה ואני .היא גבוהה מאוד
.אני ממש גמדה לידה .אני מגיעה לה עד כאן
זה אובמה לפני שלוש שנים
וכאן הוא מחזיק .את הספר האחרון שלי
אני חייבת לספר לכם. אמרתי ."ברק, אני אוהבת אותך"
"הוא אמר: "גם אני אוהב אותך .ונתן לי נשיקה על הלחי הזאת
.כן. זה רוברט רדפורד .ואל גור
.וכאן ארול פלין ואני כשהייתי בת 18 .חשבתי שהוא מגניב
.פיקאסו
?מתי נדבר על מחקר התאומים
אתם חייבים לדעת .שאני לא נמנית עם הצוות
.התפקיד שלי היה שולי .אני רק מלקטת את השמועות
בפעם הראשונה ששמעתי על מחקר התאומים
זה היה רק חלום .בראש של פיטר
?איך הוא היה
,סקסי, יפה תואר .מעניין
.הרקע שלו היה פרוידיאני מאוד
,אנה פרויד, בתו של פרויד .באה לבקר אותו לעתים קרובות
הוא היה ממוקד בשאיפה .לשפר את האיכות של חיי ילדים
פיטר התחיל לחשוב שיהיה מעניין מאוד לערוך מחקר
על אמהות שהיו מוכנות ,לוותר על הילדים שלהן
,שהיו במקרה תאומים זהים
וניתן היה להפריד ביניהם .מיד לאחר לידתם
הרעיון היה שאם נמסור אותם לסביבות שונות לחלוטין
נפתור לתמיד את הדילמה .של תורשה או סביבה
,אתם עשויים לחשוב: "זה נורא "?איך יכולתם לעשות את זה
אבל אם תחזירו את עצמכם ,לסוף שנות ה-50 ושנות ה-60
.זה לא היה דבר שנראה שלילי
איש לא חשב שזה נורא .להפריד בין ילדים
.איש לא חשב על זה
.זו היתה תקופה סוערת מאוד
הפסיכולוגיה התחילה אז להיות .הדבר הגדול שכולם מדברים עליו
.הכול היה במונחים של מחקר .של הזדמנות
אחת השאלות הגדולות ביותר של המדע אי פעם היא
.כיצד אנחנו נעשים מי שאנחנו
באיזו מידה הטבע לעומת התרומה של הסביבה
?מעצבים את האישיות שלנו
אני לא הלכתי ,ועשיתי את המחקר
.אבל שמעתי עליו במשרד
.מה שהם גילו היה מדהים
החיים שלנו מקבילים .במידה פנומנלית. ממש לא ייאמן
כולנו זהים, מבחינת מבנה .האישיות שלנו. -אישיות זהה
אנחנו תמיד מדברים .בעת ובעונה אחת
.גדלתם בבתים שונים .אמת-
לא האמנתי שזה עד כדי כך .תורשתי כפי שזה היה
זה היה יותר מאשר .איש מאיתנו חשב
.אני מתחיל משפט והוא מסיים אותו .שלושתנו אוהבים אוכל סיני-
שלושתכם התאבקתם .בשלב מסוים? -כן
שלושתכם מעשנים .סיגריות? -כן
שלושתכם מעשנים .אותו סוג? -כן
אתם אוהבים .אותם צבעים? -כן
,איך הטעם שלכם בנשים .הוא דומה? -כן. -בהחלט
אנחנו נמשכים להתנהגויות .שאיננו מודעים להן כלל
שתיכן הייתן עורכות עיתון בית הספר התיכון, שתיכן למדתן קולנוע
אני לא יודעת אם שמת לב, אבל .תנועות הגוף שלנו זהות-
,זה מטריד .זה לא מוצא חן בעינינו
לא רוצים לשמוע .שאין לנו רצון חופשי
היינו מעדיפים שתהיה לנו .השפעה כלשהי על חיינו
לא הייתם מעדיפים להיות בטוחים ?שיש לכם שליטה על חייכם
,ואז לגלות שזה לא חשוב שלא משנה מה תעשו
אני חושבת שזה מטריד
,לראות כמה מעט השפעה יש לנו .כמה מעט שליטה יש לנו
,אנחנו לא אוהבים את זה .אנחנו נלחמים נגד זה
אם המסקנות של המחקר הזה ,היו מזעזעות כל כך
?מדוע לא פרסמתם את המחקר
יש הרבה דברים .שאנחנו לא יודעים
יש לנו אנקדוטות ,פרובוקטיביות מאוד
,אבל אנחנו לא יודעים .אין לנו נתונים
.אני לא יודעת מה קרה למחקר
עברתי לגור בשווייץ ב-1965
.ואיבדתי מגע עם מה שקורה
.כל המחקר הזה חייב להיחשף
זה היה המחקר הראשון .וגם האחרון
.לא יחזרו עליו שוב לעולם
.זה מחקר מונומנטלי
מבחינת המניעים שלהם, הם נהגו להצדיק מה שהם עושים
,זה בכלל לא משנה לי .אי אפשר להצדיק מה שהם עשו
?אתם יודעים מה
,בתור ניצולי שואה
המשפחה שלנו
,'הדי פייג - - הדודה של דייוויד
אנחנו מודעים לזה שאם אנחנו משחקים בבני אדם
.אנחנו עושים דבר שלילי מאוד
ואני באמת מאמינה שבגלל המחקר הזה
לשלושת הנערים האלה .לא היה יכול להיות סוף טוב
מה היו הדברים הדומים אצל כל אחד מכם
חרף העובדה שכל אחד ?חי בבית אחר
,עישנו אותן סיגריות
עסקנו בהיאבקות בתיכון ,או בחטיבה
,אהבנו אותו אוכל
- דייוויד קלמן -
.הטעם שלנו בנשים היה דומה
מה היו הדברים המוזרים ?המשותפים לכם
?היו תגליות מפתיעות יותר
לפעמים אתה חושב שיש לך מחשבה או רעיון ייחודי
ואתה חולק אותם עם מישהו והוא אומר
.שהוא כבר שמע את זה מאחיך
אדוארד גאלנד .זה קצת מעצבן
.זה מעצבן
העבודה בעסק משותף עם האחים שלי
.הזיקה למערכת היחסים שלנו
מוסר העבודה של כל אחד היה שונה
.ואבי נפטר
הוא היה העוגן שלנו כקבוצה .ושמר על השלום בינינו
הם התחילו לריב .כמו ילדים קטנים
,ולא היתה להם ההזדמנות .הזכות להיות אחים במשך 18 שנים
,כשחיים במשפחה שיש בה ילדים
.לומדים איך להסתגל זה לזה
אם לא נראית לי הדרך שבה אתה מתנהג, אני יכולה להתרגז
.או ללמוד להתפשר
אבל הם הכירו זה את זה .כמבוגרים
הם מעולם לא למדו .כיצד לחיות זה עם זה
עם הזמן העניינים .נעשו מסובכים יותר
,וכשהעניינים נעשו מסובכים יותר
.קמתי ועזבתי
,כשבובי עזב את העסק .אדי ואני הרגשנו נבגדים
.בובי הרגיש שהוא סולק החוצה
וכך או כך, זה גרם .נזק עצום ליחסים בינינו
אני חושב שזה השפיע על אדי עמוקות
.יותר מאשר על דייוויד ועל בובי
אדי היה זה שתמיד רצה ,לשמור על השקט ביניהם
,ואדי כעס מאוד על זה .זה ריסק אותו. זה אכל אותו
הוא אהב אותם מאוד והוא רצה שאחיו יהיו יחד
אלא שהוא לא ממש ידע ,איך להתמודד עם כל זה
והתחלנו לראות הרבה יותר ,עליות וירידות
.התנהגות מוזרה
.אדי מגדל זקן
.פני פרווה", זה אני"
.ג'יימי, לאבא שלך יש זקן
ראינו הרבה יותר
.עליות וירידות לא טבעיות
הוא היה מתקשר לאנשים בשעות מוזרות של הלילה
ואז הם היו אומרים: "לא ראיתי ."ולא שמעתי מאדי כבר עשר שנים
למה הוא מתקשר אליי" "?בשתיים בלילה
.אלה סימנים
זה יותר מאדם ,שצריך ייעוץ נפשי
.זה היה משהו רציני מאוד
הוא היה יכול להיות .מקסים להפליא
,אבל כשהוא היה בדיכאון ,היה הרבה כעס
.היתה אפלה עמוקה
האבחנה היתה .הפרעה דו-קוטבית, נראה לי
.במבט לאחור, זה נשמע הגיוני
כשהתחתנתי איתו לא ידעתי .שהוא סובל מהפרעה דו-קוטבית
שואלים אותי איך יכול להיות שלא ידעתי, אבל
הוא היה ייחודי ונפלא .ומיוחד כל כך ש... זה היה אדי
אמרו לי שצריך לשים אותו ב
.מוסד
אני מרגיש אשם
שגרמתי לו טראומה באשפוז במחלקה פסיכיאטרית
כי גם אני עברתי .טראומה כזאת בגיל צעיר
ביליתי את יום ההולדת ה-16 שלי .במחלקה פסיכיאטרית
.שלושתנו היינו ילדים מופרעים
כולנו עברנו טיפול נפשי .בגיל הנעורים
לכולנו היו
שנות נעורים קשות ומאתגרות .של חוסר תפקוד
?אפשר לשאול שאלה אישית
,אחד מכם היה מעורב ברצח ?זה נכון
.אתם לא חייבים לענות .לא, לא-
המגזין "פיפל"... -אחד מאיתנו .הואשם במעורבות ברצח
רוברט שאפרן ,וזה אני על אף שמעולם לא פגשתי
.את הקורבן
מעולם לא הייתי נוכח שם .ולא שום דבר כזה
.זה היה לחץ חברתי
חברים לחצו עליי לחפות עליהם ,ולספר בשבילם סיפורים למשטרה
.וזה סיבך אותי .מעולם לא פגעתי באיש
,אנחנו בטוחים .אנחנו מרגישים את זה
לרבים מהמשתתפים במחקר הזה היתה ילדות בלתי מתפקדת
,ובעיות נפשיות מסוימות .וזה מעלה שאלות
אם אתה אדם ,שהקדיש את חייו
,כמו ד"ר ניובאואר ,לחקר מחלות נפשיות
?האם זה הגורם שתחקור
.הסיפור מדהים
.זה סרט של דיסני
זה קצת אפל יותר .מסרט של דיסני
בפגישה הראשונה שלנו
,הבנו שיש לנו הרבה דברים דומים
.תנועות הגוף שלנו היו זהות
,אליז שיין - - תאומה מופרדת
שתינו למדנו קולנוע
ואז גם גילינו ששתינו .סבלנו מדיכאון
זה המכתב שקיבלתי ."משירותי "לואיז וייז
,נולדתן בשעה 12:51 בצהריים ,ב-9 באוקטובר 1968
.לאשה יהודייה רווקה בת 29
היא היתה בחורה מבריקה .בעלת מנת משכל גבוהה
'היא התקבלה ללימודים בקולג ,עם מלגת הצטיינות
אך היא נשרה .בשל בעיות רגשיות
היה לה עבר של אשפוזים מרצון ,בשל בעיות רגשיות
על אף שלא הצלחנו לאתר .את הדוחות הרפואיים המקוריים
מקורות משניים מציינים .שאמכן סבלה מסכיזופרניה
זה היה מטריד מאוד לקרוא שאמי הביולוגית
.היתה באשפוזים לעתים קרובות
התחלתי לגלות עוד על התאומים ,והשלישיות האחרים שבמחקר
ומתברר שלא רק שרבים מהם ,נאבקו בבעיות של בריאות הנפש
אלא שלהוריהם הביולוגיים .היו בעיות של בריאות נפשית
והדבר לא דווח מעולם .למשפחות המאמצות שלהם
באיזו מידה זה ייתכן שלאמא שלכם ?היו בעיות נפשיות
.אני לא חושב שהן היו חמורות
אני חושב שהיא
.ייתכן שהיו לה בעיות קלות
יכול להיות שהיו לה .קצת יותר מבעיות קלות
האם המדענים בחרו בכוונה ילדים
שלהוריהם הביולוגיים ,היתה מחלה נפשית
והם פיזרו אותם בבתים שונים
כדי לבדוק אם מחלת נפש ?היא תורשתית
,אדי אושפז בבית החולים .נדמה לי, לשלושה שבועות
.ואז הוא חזר לעבוד במסעדה
.לא הייתי שם
.דייוויד היה איתו כל הזמן
אני חושב שהוא יוכל לתת לכם .יותר פרטים על זה
אני ניהלתי את המטבח .ואדי לא הגיע
אני ניהלתי את המטבח והוא ניהל .את המסעדה. זה היה הסידור
.לא ידעתי איפה הוא .והוא גר מולנו באותו רחוב
אז דייוויד התקשר אליי מהמסעדה וביקש ממני להציץ מהחלון
כדי לראות אם המכונית של אדי .נמצאת בכביש הגישה
,כי אם היא בכביש הגישה .סימן שהוא בבית
המכונית היתה בכביש הגישה
ושאלתי את דייוויד
.אם הוא רוצה שאגש לשם
.ודייוויד אמר כן
היא התקשרה בחזרה ,לאחר דקות אחדות
הקול שלה רעד מזעזוע והיא אמרה ."אתה חייב לבוא הביתה"
אמרתי: "למה?" והיא אמרה ."בבקשה, אתה חייב לבוא הביתה"
אז נסעתי לשם
,ניידות המשטרה כבר היו שם עצרתי באמצע הכביש
,חסמתי חצי מהרחוב השארתי את הדלת פתוחה
,והתחלתי לרוץ לכיוון הבית
השוטרים תפסו אותי .ולא נתנו לי להיכנס
הם אמרו ."לא כדאי לך לראות את זה"
.ואז הבנתי שהוא מת
אמרתי לבובי ."אני צריך לדבר איתך"
והוא כאילו ידע
.לפני שהמילים יצאו מפי
.אדי התאבד
.אדי ירה בעצמו
.הוא נטל את חייו
.אני לא זוכרת מי הודיע לנו
.אני רק זוכרת אפלה
.קברנו אותו ביום האב
אני הספדתי
,אני לא זוכר כל מה שאמרתי
אבל אני זוכר שאמרתי שאחי אדי
.היה יכול להאיר חדר בחיוכו
?למה אדי, למה אדי ?למה לא אני
זו שאלה ששאלתי את עצמי .מאה פעמים
הלוואי שזה הייתי אני .ולא אדי
אני לא יודע למה אדי .ולמה לא אני
אולי רק משום
.אני לא יודע .אני פשוט לא יודע
.אני לא יכול לענות על זה
.תודה, בובי .בבקשה-
הייתי רוצה לדעת .את האמת על הניסוי
למיטב הבנתי
במסגרת הקבוצה הקטנה הזאת של תאומים שהופרדו ונחקרו
היה יותר ממקרה אחד .של התאבדות
זה כמעט בלתי אפשרי .שזה רק צירוף מקרים
בהתחשב במחלתו הנפשית של אדי
?מי יודע מה יש בדנ"א שלהם
אם יש להם משהו חד-משמעי אשר חוזה בדרך כלשהי
משהו בעתיד שלי שאני צריך .לדעת, אני רוצה לדעת
יש עדיין הרבה דברים .שאנחנו לא יודעים
.יש לי יותר שאלות מתשובות
כעיתונאי, אתה לא יודע .מה אתה הולך לגלות
,לפעמים אתה יודע מה לא גילית .כמו בסיפור הזה, וזה מתסכל
לא ירדתי לשורש העניין כי מעולם .לא זכיתי לראות את המחקר
,איש לא ראה אותו .ושם נמצא שורש העניין
.ולכן זה מסקרן כל כך
זה המחקר ששמרתי מהימים .שבהם כתבתי על תאומים
מזמן לא ראיתי .את תוכן התיקייה הזאת
.זה מעניין
.מיני קלטות
,לפני שד"ר ניובאואר נפטר .הצלחתי לדבר איתו
הוא לא נענה ברצון, ולמיטב ידיעתי .הוא מעולם לא דיבר על זה
בואו נראה .מה יש לו להגיד
.טוב, זה פועל עכשיו
לאיזו מטרה ?בוצע המחקר הזה
אני מעדיף .לא לדבר על זה
?באמת, מדוע
.עד שנפרסם אותו
מתי אתם מתכננים ?לפרסם אותו
אולי נפרסם אותו .בעוד כשנה או שנה וחצי
.הוא בהחלט היה חמקמק .הוא הסתיר משהו
ספר לי קצת על היקף המחקר .וכמה אנשים היו מעורבים בו
המחקר היה מבוסס רק על מספר קטן
של תאומים זהים .שהופרדו בלידתם
,מסיבות רבות מאוד .אני לא רוצה לדבר על זה עכשיו
נאלצנו להפסיק אותו .כי הוא נעשה יקר מדי
?מי היה המממן העיקרי שלך .זו היתה קרן משפחתית פרטית-
פעם קיבלנו .קצת כסף מוושינגטון
,קרנות צדקה פרטיות בוושינגטון ?מה משמעות הדבר
אני לא יודע מהיכן .הגיע המימון שלהם
שוב תודה על הזמן .שהקדשת לי
אני חושב שיש הרבה רגישויות .הקשורות לסיפור הזה
הרבה אנשים רבי עוצמה שהיו רוצים .להשתיק את הסיפור הזה
מה קרה למחקר הזה ?למיטב ידיעתך
,לפני שניובאואר מת ב-2008
הוא השאיר את כל חומרי המחקר .בארכיון באוניברסיטת ייל
ניובאואר חסם את החומרים האלה .לעשרות רבות של שנים
,ככל שאני יודע .איש לא הצליח להגיע אליהם
?מה יש לנו כאן
,זה האתר של אוניברסיטת ייל
ונראה שזה "המדריך לרישומי מחקר האימוץ"
.של המרכז להתפתחות הילד
,‏66 ארגזים מלאים במידע
תרשימים, סרטים וקלטות ,וממצאי מחקר
.ביקורי בית. זה גדול
כתוב שהמחקר נמשך ,מ-1960 ועד 1980
אז אני מניח שהאיחוד שלנו .סגר איך שהוא את המחקר
.מידע על גישה
.הרישומים חסויים עד 2066
.אין גישה
אז הם עשו כל מה שהם עשו
כדי שכל הרשימה הזאת
תהיה תחובה באיזו ספרייה מאובקת ,היכן שהוא
במקום שאיש לא יכול .להגיע אליה
מדענים המבקשים להשתמש ברישומים האלה לפני מועד זה
חייבים להביא אישור בכתב
מ"המועצה היהודית ."למשפחה ולשירות לילד
המועצה היהודית היתה ארגון הגג ,של המרכז להתפתחות הילד
.שנוהל בידי פיטר ניובאואר
,למיטב הבנתי זהו ארגון רב-עוצמה
בעל קשרים פוליטיים .עמוקים מאוד
תודה שהתקשרתם ל"מועצה ."היהודית למשפחה ולשירות לילד
כן, שלום, שמי דייוויד קלמן
ונראה שהייתי אחד הנבדקים
במחקר שנוהל על ידי "המרכז להתפתחות הילד"
.לפני שנים רבות
,המחקר נשמר באוניברסיטת ייל
ובאתר שלהם כתוב
שאני צריך הרשאה מההנהלה ,כדי לקבל גישה למסמכים האלה
.ולכן, כנראה, העבירו אותי אליך
אני לא מודע לעניין הזה ולא לתאריך המחקר, אבל אוכל להעביר
,היו כמה וכמה עיתונאים וככל הידוע לי
כמה מהתאומים שהיו מעורבים במחקר
ניסו גם הם .לקבל גישה לחומר הזה
המועצה היהודית - - למשפחה ולשירות לילד
עד עכשיו, ככל הידוע לי, הם לא .הצליחו לראות את תוצאות המחקר
האם יש דרך להגיע ישירות למישהו שיוכל לתת לי גישה
?עקב היותי אחד הנבדקים במחקר
אם למישהו צריכה להיות זכות לראות את כל החומר הזה
אלה האנשים שהיו .נושאי המחקר הזה
זכותם לדעת מה .היו המסקנות שנלמדו
אין לי שום מושג את מי אפשר .לשאול כרגע, אצטרך לברר את זה
,טוב, אז אתה קו ההגנה הראשון .אם אפשר להגיד
.אני מניח, כן .טוב, אז אשלח לך הודעת דוא"ל-
שורת הנושא שלה תהיה ."מחקרי התאומים"
.הבנתי
.שירותי "לואיז וייז" נסגרו מזמן
.פיטר ניובאואר מת
ואנחנו עדיין לא יודעים בדיוק מה הם חיפשו
.ומה הם גילו
- אן ארבור, מישיגן -
אני פסיכולוג קליני
והייתי עוזר מחקר .במחקר של פיטר ניובאואר
נראה לי שאני האדם היחיד
שעבד על המחקר הזה
,ד"ר לורנס פרלמן, עוזר מחקר - - חקר תאומים, 1969-1968
שמוכן לדבר בגלוי .על מה שנעשה
הייתי בן 24
,וזו היתה, בעצם .המשרה הראשונה שלי
היית צריך להיות זהיר
שלא לפלוט: "אוי, אתה ."נראה בדיוק כמו אחיך התאום
היו מפטרים אותי ?על המקום, נכון
,זה היה מפתה כן, היה פיתוי כזה לפלוט
היי, אני מכיר" ."את אחיך התאום
רק לפני שבוע ראיתי מישהו" ."שנראה בדיוק כמוך
השאלה אם אני מרגיש אשם היא שאלה מעניינת
.כי מעולם לא הרגשתי אחריות
אני הגעתי אחרי .שהמחקר כבר תוכנן
,אבל השתתפתי בו
אז אפשר להגיד
.שמבחינה אתית לא הייתי בסדר במבט לאחור
אני חושב שאין ספק שזה .היה שגוי מבחינה אתית
.יש לי כמה רשימות
.אלה הרשימות המקוריות שלי
עותקים של הערכות .פסיכולוגיות שעשיתי
ומי למעשה נמצאים ?בתיקים האלה
.הנה השלישייה
אני לא הולך להזכיר את השם, אבל
."הוא ילד קולני ונמרץ"
הצורך שלו לבסס את עצמאותו" מתבטא בהצגה לראווה
הן של התבונה שלו" והן של כוחו
,ודריסה של אחרים" ."כולל הוריו
זה השתוקק להתרברב באופניים החדשים שלו ובכל ציוד הספורט שלו
.כשצילמתי אותו
המשחקים שלו היו אינטנסיביים מאוד והלכו ונעשו
.פראיים .לילד הזה היו בעיות
.דרגה גבוהה של תוקפנות
נראה שהוריו אינם ערים לבעיות שלו
וגם אינם מסוגלים לעזור לו להבין את חולשותיו
.ולא לשלוט במעשיו
לא חשבתי שההורים היו מודעים
.לקשיים שהיו לילד הזה
?מה היו ממצאי המחקר
אין לי מושג, כי עזבתי את המחקר לאחר עשרה חודשים
.והתוצאות מעולם לא פורסמו
כל מה שיש לי .זה רק הנייר הזעיר שלי
.זו חידה .זה אובדן עצום
כל הנתונים המדעיים החשובים .האלה קבורים בארכיונים האלה
,יש המשערים שמטרת המחקר היעד הסופי הוא
.בתחום בריאות הנפש
מעולם לא הזכירו את בריאות הנפש
של ההורים הביולוגיים
.כשאני הייתי במחקר
,לא התעניינו בבריאות הנפש .זה לא מה שעניין אותנו
.אנחנו בדקנו הבדלים בהורות
רצינו להבין שיטות הורות .וכיצד הן משפיעות על ההתפתחות
אז אתה אומר שהם התעניינו יותר ?בדינמיקה המשפחתית
אבל לא היתה להם .דרך לדעת את זה
הם לא ידעו כיצד המשפחות ייצרו .קשרי גומלין עם הילד המאומץ
הדרך היחידה שלהם לדעת משהו על הדינמיקה המשפחתית
היתה אחרי שהם כבר מסרו .את הילד למשפחה
צירוף מקרים מדהים נוסף בסיפור הזה הוא
שכל אחד מהאחים גדל .במשפחתו עם אחות מאומצת
.כל הבנות הן בנות 21 עכשיו
לכל אחד מהשלושה .היתה אחות גדולה יותר
הם נמסרו למשפחות שבהן היתה ,ילדה מאומצת גדולה יותר
שהגיעה אליהם אף היא ."באמצעות "לואיז וייז
.זה היה חלק מהתוכנית
.טוב לראות אותך
.אני רק רוצה להראות לכם קליפ
זה לורנס פרלמן .שהיה חוקר במחקר הזה
?מה היו ממצאי המחקר
אין לי מושג .כי הם מעולם לא פורסמו
.בדקנו הבדלים בהורות
רצינו להבין שיטות הורות .וכיצד הן משפיעות על ההתפתחות
השלישייה נמסרה למשפחות שבהן היתה ילדה מאומצת גדולה יותר
שנמסרה להם אף היא ."באמצעות "לואיז וייז
.זה היה חלק מהתוכנית
איך אתם מרגישים ?כשאתם צופים בזה
.כמו שפן ניסויים
זה רק הופך את זה ליותר .הרבה יותר גרוע. -נכלולי יותר-
,הם לא בודקים רק את הילדים .הם בודקים גם את ההורים
אז הם הכירו למעשה ,את סגנון ההורות של כל הורה
ככה שברור שזו .לא היתה בחירה אקראית
הם ידעו בדיוק במי הם בחרו ,כדי למסור כל אחד מאיתנו
וכך נמסרנו
,לגאלנדים
לקלמנים
.ולשאפרנים
מבחינת הדרך שבה ,הם גידלו את הילדים
שלוש המשפחות .היו שונות ביותר
,אליס שאפרן - - האם המאמצת של בובי
.אבא של דייוויד בלט
לא היה אף אחד בעולם שהיה כמו .הבן שלו. הוא היה גאה בו כל כך
.כל מה שהוא עשה היה נפלא
אבא של בובי היה עסוק מאוד
.כרופא
לא היה לו זמן להיות עם בובי ,כמו שהיה לאבא של דייוויד
אבל הוא היה מסור לו .ככל יכולתו
המסורתי ביותר .היה אבא של אדי
.הוא היה די מחמיר
.הוא היה הבוס
הוא קבע את הכללים .ואדי היה אמור לציית
היחסים של אדי עם אביו
.לא היו יכולים להיות טובים
.וזה חשוב
למה את אומרת שהם ?לא היו יכולים להיות טובים
כי אחרת
,הייתי מכירה אותו, היינו רואים אותו .אדי היה מדבר עליו
זו התמונה האחרונה של אדוארד .שיש לנו
.הוא היה טיפוס שנסחף
הוא הסתבך בכל הדברים .שנערים עושים
הוא ריסק מכונית וכדומה
,אליוט גאלנד - - אבא של אדי
.מדי פעם הענשתי אותו
אדי ואביו היו שונים מאוד .כבני אדם
,אדי היה ילד קצת יותר רוחני .הוא לא התעניין בספורט
לאליוט היתה גישה צבאית מאוד .לחיים, מסורתית מאוד
הוא היה מורה, הכול אצלו .היה חייב להיות מדוקדק
,היתה אצלי משמעת קפדנית
ולרוע המזל הילדים שלי קיבלו אותי .כמטיל משמעת קפדנית
אדי אמר שהוא לא הרגיש .שהוא מתאים למשפחה
הוא תמיד הרגיש .שהוא לא במקום הנכון
באיזו מידה הרגשת ?שאדוארד היה אומלל
הוא לא שיתף אותי .בבעיות שלו
.היינו משפחה די שקטה
לא סיפרנו זה לזה .על הבעיות שלנו
,הגנו זה על זה .זו היתה משפחה נחמדה
יש אנשים שפשוט .לא מתאימים זה לזה
.זו לא אשמת אביו
אליוט עשה מה שהוא חשב .שהורה צריך לעשות
הם פשוט היו אנשים .בעלי אופי שונה
קיבלנו טלפון ,אני חושב שזה היה מבובי
.והוא אמר לי לשבת
,אמרתי שאין צורך
.והוא הודיע לי
ואז
,כשעמדתי ממש שם ניגשתי אל אשתי
.והודעתי לה שאדוארד התאבד
.ועמדנו שם די הרבה זמן, בוכים
ו
.זהו
שאלתי את עצמי לעתים קרובות אם לא הדרכתי אותו נכון
בגלל הדרך שבה .הוא בחר לעזוב הכול
.אני לא יודע .אולי לא לימדתי אותו משהו
איך לחיות את החיים .זה מטריד אותי מדי פעם
מדוע חיי הילדים התפתחו ?בצורה שונה לחלוטין
,אני לא צריכה לקרוא ספרים .אני לא צריכה לקרוא שום מחקרים
ראיתי את זה מיד .עם שלושת הנערים האלה
.השפעת הסביבה
,שלושת הגברים הצעירים האלה .כולם יושבים באותה תנוחה
מצאנו הרבה דברים דומים .כי זה מה שאנחנו מחפשים
,הם מעשנים אותו סוג סיגריות
,אתה אומר: "אלוהים ."הם מעשנים מרלבורו, זה מדהים
אבל אנחנו לא מחפשים .את ההבדלים
אני לא מאמין .כולכם אהבתם היאבקות. -כן
מצאנו את הדברים שבהם היינו זהים .והדגשנו אותם. רצינו להיות זהים
.התאהבנו זה בזה
אני חושבת שאלה היו .דברים שטחיים
הם אהבו אותם דברים ,והיו להם תחומי עניין דומים
.אך עמוק בתוכם הם היו שונים
הם לא היו אבן בוחן .של הביולוגיה כגורל
הגעתי למסקנה שגנים וסביבה .הם מתחרים צמודים
אפשר להגיד שאנחנו נסחפים לכיוון ,שאליו מפנים אותנו הגנים שלנו
אך אין משמעות הדבר שגורלך נחרץ .להיות אדם כזה או אחר
אני מאמין שאני עדיין כאן היום .בזכות היסודות שקיבלתי מהוריי
אני חושב שזה בהחלט השפיע מאוד
במונחים של המאבק שלי עם שדים .שאני מתמודד איתם
,אני חושבת שתורשה וסביבה .שתיהן משפיעות
אבל, לדעתי
סביבה יכולה לגבור .כמעט על הכול
כתוצאה מהאירועים" ,המוצגים בסרט זה
המועצה היהודית" למשפחה ולשירות לילד
תמסור לדייוויד ולרוברט" .את מסמכי המחקר שהם ביקשו
יותר מ-10,000 עמודים שוחררו" .מאז השלמת צילומי הסרט
ואולם, המסמכים לא מכילים" כל מסקנות רשמיות
והם מלאים במחיקות שנועדו להגן" ."על זהות נבדקים אחרים במחקר
,מכיוון שהמחקר לא פורסם מעולם
איננו יודעים בוודאות .כמה אנשים הופרדו בדרך זו
יכול להיות שיש עוד תאומים .שעדיין לא יודעים שהם תאומים
יש כנראה לפחות ארבעה אנשים
שהיו נושאי מחקר .ולא יודעים שיש להם אחים תאומים
אם הם יודעים שיש עדיין ,תאומים כאלה
,שמפסידים כל כך הרבה בחיים .זה בלתי נתפס
יש שתי דרכים לחשוב על זה
האנשים האלה חייבים לדעת" "שיש להם תאום
או: "אלוהים, אסור שהם ידעו ."שהם נוצלו, זה יכעיס אותם מאוד
אולי זו הסיבה לכך שהמחקר .עדיין לא יכול להתפרסם
.עד שהם ימותו
זה בעצם פותח אפשרויות
כל אחד מאיתנו יכול ללכת ברחוב ולגלות פתאום
.שיש לו אח תאום
תיקונים וצביעת כותרות אריאל אפרתי