מריח מקסים, זה.
טוב, זה יום ההולדת שלך.
לא אכפת לי לתת לך אנגלית מלאה פעם בשנה.
יום הולדת שמח, איש זקן.
אני נשואה לאיש זקן.
ואתה נעשית צעיר יותר, נכון? אני כן, אתה חוצפן.
אני לוקח כדור מיוחד.
אה, מה זה? פודינג שחור?
- מהקצבים והכל. - זה מאוד רע בשבילי.
אני יודע, אבל אתה אוהב את זה מאוד.
אבל אני אוהב אותך יותר.
כֵּן. רק כשאני עושה לך טיגון.
לא, לא. גם חג המולד, כשתלבש את הנעליים שלך וזה.
היי!
אתה משאיר את הכתפיות שלי מחוץ לזה. אתה תתרגש.
למה אתה מתכוון, " קבל את עצמי"?
היי!
אולי מאוחר יותר. - קדימה, אהובה. אני אשאר רק חמש דקות.
אתה אף פעם לא חמש דקות.
- חמש דקות. היא לא תקום עד שתלך 12.
היא לא תישן עד 12 ב-50 של אבא שלה.
מְאוּחָר יוֹתֵר. קדימה, תהיה טוב. תתרכז בקלפים. כרטיסי יום הולדת.
אתה ספורט שלל.
ביצים, מקושקשות או עלומות?
- מטוגן. - אתה מת צעיר.
אני מת מאושר.
אני אבא וז'אן.
נכתב על ידי ז'אן.
חמישייה.
אי אפשר אפילו לקנות ליטר בחמישייה בימים אלה, נכון?
לֹא.
אוו. זו תמונה מקסימה.
הוא גרם לך להיראות נאה.
זה טוב, איניט? - כן.
הוא השקיע מאמץ.
- חרא. אַבָּא? אבא, ראית את הטנדר? - אה?
הטנדר בחוץ. ראית? - לא.
- אני... - הא?
אה, לעזאזל.
- אבא, אני... - חרא.
אני מצטער. אֲנִי...
אני לא יודע מה... היי, זו לא אשמתך.
- הם כאלה מטומטמים. היי, שפה.
מִצטַעֵר.
ראית משהו, איילין? לא, כלום, אדי.
- לא ראית כלום, לא? - סליחה. הבוקר היה שקט.
נכון, לך ותתקשר למשטרה. - שוב, אתה חושב?
זה מה שהוא אמר. כל דבר קורה, תן לו טבעת.
בְּסֵדֶר.
אבא, אני מצטער. בוא הנה. זו לא אשמתך. לָבוֹא.
זה בסדר.
יום הולדת שמח.
כולם בחוץ, לא?
ראית משהו, חבר?
- לא? - לא, חבר!
- אף אחד מכם? ראית משהו? - לא. סליחה.
זִיוּן.
נכון, מעט מים וסבון יורידו את זה.
לא מאמין שלא ראית כלום.
- מתי בפעם האחרונה ראית את הטנדר? כשחניתי אתמול בלילה.
- באיזו שעה זה היה? - לא יודע. בטח היה בערך בשעה שמונה.
- השעה שמונה? - כן. בערך שמונה.
שמונה בערב עד עכשיו.
"לא."
תחזיק מעמד.
שטויות.
כן, אני יכול לראות את זה.
ובכן, אני לא יודע. זה בשבילי להחליט?
אולי הם חושבים שג'יימי הוא נבזה. אולי הם חושבים שאחד של אדי.
אנחנו מצלמים?
אתה לא צריך לבוא.
בעלי יוריד את זה. האם עלינו לצלם?
לא. סליחה, אהובה, אני לא מחכה. אני אצלם שלוש תמונות בשבילך, בסדר?
ואני אביא לי את הבת לשלוח לך אותם באימייל, בסדר? תודה לך, אהובה.
תודה לך.
צלם שלוש תמונות ושלח אותן בדוא"ל לסם.
היא אצלי באנשי קשר באימייל.
שטויות קטנות.
היי.
- תירגע. - זה יום ההולדת שלך.
כן, אבל הם לא היו אמורים לדעת את זה, נכון? פשוט תירגע.
תחשוב על ליסה שלנו.
תודה שיידעת אותי.
אני לא אומר לך מה אתה צריך לעשות.
אני רק אומר, בוא נחשוב עליה, נכון?
אדי, נמאס לי מזה.
בבקשה, אהובה, אל תתחיל. אל תגיד כלום.
- מה אני אומר? תראה, אתה יודע מה אתה אומר.
וזה לא קורה. אנחנו לא מנהלים את השיחה הזו. לא שוב, אהובה.
יָמִינָה?
עברנו הכל.
הוא ברציף בעוד ארבעה שבועות. כולם יסתכלו.
כן, אבל לא אצלנו. יָמִינָה?
והוא מאחורי מסך גדול, לא? תראה, הם מסתירים אותו, זה הכל.
כן, הם עושים עבודה נהדרת.
הם מגנים עליו. עברנו את כל זה עם עורכי הדין.
זה לא הולך להשתפר.
אני אמא אומרת שהיא יכולה להביא לך עבודה. אני לא צריך את אמא שלך כדי להביא לי עבודה!
בשביל מה ארצה שאמא שלך תגרום לי לעבוד, אה?
יש לי כאן עבודה. אהובה, יש לי בחורים שתלויים בי.
אני יודע את זה, אבל...
אהבה, יש לה קולג', נכון?
יָמִינָה? אתה רוצה להוציא אותה מהקולג'?
אתה רוצה להרוס גם את החיים המזוינים שלה, אה?
ואתה חושב שלחזור לליברפול זה יהיה יותר טוב?
כי אני מבטיח לך, זה יהיה גרוע פי עשרה, ואתה יודע את זה.
את יודעת את זה, אהובה. אתה יודע שזה יהיה יותר גרוע.
לא עשינו שום דבר רע, נכון?
- האם עשינו משהו לא בסדר? לא - לא.
לא, אז אנחנו לא זזים. אנחנו לא זזים, מנד. סוף הסיפור.
- חרא. - הכל בסדר.
אני אנקה... אני כל כך... אני מצטער על זה.
אני מצטער על זה. אני אנקה את זה.
- אבא? היי, מה אתה עושה שם?
אתה לא אמור להקשיב.
אל תדאג. אני אנקה את זה.
שלחת את המייל?
כֵּן. כֵּן. אממ...
הנה הטלפון שלך. תודה.
למי אתה שולח הודעות?
בילי.
אה נכון. ואיך זה?
זה לא עניינך.
אבא בסדר?
אבא שלך בסדר.
אני רק נותן לו מקום, כי זה מה שאני עושה.
הוא אוהב את הטנדר הזה.
הוא לא אוהב את זה. זה רק טנדר.
אני לא יודע. אני לא...
אני לא חושב שסבון ומים יעשו לזה משהו.
אני לא יודע כלום על צבע. האם אתה?
- אתה משמין, נכון? - לא, אני לא.
אני לא.
אני פשוט לא מבין מי נועד להיות הנון.
כלומר, הוא בן 13. המטומטמים המזוינים בטח אפילו לא יודעים מה זה אומר.
ואתה יודע, ברור שזה לא אבא, ואני פשוט... ג'יימי, הוא לא היה...
הוּא...
מצאתי את עצמי בחדר שלו לפני כמה ימים, מרחפת אותו.
כֵּן?
לא ידעתי מה לעשות, באמת.
אני לא יכול להיכנס.
אתה בסדר.
האם בילי דואג לך?
אמא, בילי לא דואג לי. אתה יכול להפסיק להגיד את זה?
אני יכול... אני יכול לשמור על עצמי, נכון? אני דואג לעצמי.
אתה יודע, אף אחד לא...
אף אחד לא כתוב "נונס" על הארונית שלי בבית הספר, אז יש את זה.
- בסדר. מנד, איפה הספוג הגדול הזה?
זה מתחת לכיור.
- זה לא! אני לא מוצא את זה! - זה כן. רק תראה.
אני מחפש!
בסדר, אני אהיה למטה עכשיו. עדיף שאלך ואעזור לאבא שלך.
רוצה כוס תה?
לא, אני בסדר.
בְּסֵדֶר. אני אוהב אותך.
גם אני אוהב אותך.
- מצאת את זה? - כן.
- רוצה כוס תה? - לא, אתה בסדר.
אתה בסדר, איילין? כן, אדי, תודה.
- את רוצה כיסא, אהובה? - לא.
- כיסא להנחות את הרגליים? - לא, אני בסדר.
- בא לך לבשל, ​​אהובה? - לא, אני בסדר.
אולי תאכל קצת עוגת יום הולדת, אם תרצה.
לֹא? תזדיין, אז, פרה זקנה חטטנית.
בסדר, לא!
היי? היי!
- היי! - בסדר, לא!
עשית את זה לטנדר שלי?
האם כן?
לא!
היי, לא!
סליחה, אהבה. תיזהר. מִצטַעֵר.
- זה לא יורד. - נכון?
לֹא.
- אתה רוצה לנסות אקונומיקה? - זה לא יעבוד.
מִצטַעֵר.
נצטרך ללכת לוויינרייטס. - עכשיו?
- כן, עכשיו. נצטרך ללכת עכשיו. - למה?
כי אני צריך להוריד את זה, מנד. אני לא יכול...
אני לא יכול להגיע לעבודה עם זה בטנדר המזוין שלי, נכון? היי?
אני יודע, אבל... - אפשר? לא, אני לא יכול.
אז קדימה, בוא נלך עכשיו. לא ייקח הרבה זמן. קדימה, בוא נלך. ליסה!
- ליסה, רד למטה, אהובה! - מה?
לבש את המעיל שלך. אנחנו הולכים לוויינרייטס.
אני לא יכול פשוט להישאר כאן? לא, אתה לא יכול להישאר כאן.
מישהו השחית את הטנדר.
מי יודע מה הם יעשו אחר כך? לא משאיר אותך כאן לבד.
למה שארצה ללכת?
- כי אני מבקש ממך ללכת! אדי, אכלתי את ארוחת הבוקר.
בנות, בבקשה! בבקשה, בנות, תעשו לי טובה.
בבקשה, תעזור לי, אהובה. אני מנסה.
בְּסֵדֶר. כן, כולנו נלך.
- נחזיר את היום. - כן? היי?
- נחזיר את היום. - בסדר, כן, כן.
- כן. - תחזיר את היום.
אני מכבה את זה. זה יום הולדתי, נכון? היי?
בואו נחזיר את היום.
אז ללכת לוויינרייטס זה פינוק יום הולדת גדול?
כֵּן. זה בשבילי.
פעם הייתי מזיין הכל כשהייתי ילד. תחשב את עצמך בר מזל.
אפילו קלמנטינה לא קיבלתי, אני. נכון, קדימה.
תנעל את הדלת כמו שצריך, אהובה. - יש לי.
תשמרי על הבית שלנו, איילין, בסדר?
כמובן שאעשה זאת, אהובה.
- כן? - אני אשים עין על זה.
הקפד לשלוח הודעה גם למשמר השכונה.
אדי.
טוב, רק אומר.
- ממש על הגדר. - טא-רה, אהבה!
תיק ישן וחטטני.
יָמִינָה. בואו נחזיר את היום, בסדר? היי?
- כן. זה מה שאמרת, נכון?
ליז, שימו קצת מוזיקה, אהובה.
ודא שאתה בוחר מנגינה טובה עם ליין בס.
על מה אתה מתעסק?
לכל מוזיקה טובה חייבת להיות ליין בס מתאים.
יודע למה אני מתכוון? אתה צריך גיטרת בס טובה.
שום דבר מהחרא הזה או מהדומים והבס שלך.
תן לי ליין בס ראוי שאוכל לנעוץ בו שיניים.
אתה מדבר כזה שטויות.
ועוד דבר,
כשנחזור מוויינרייטס, אנחנו יוצאים לטיול.
- טיול? כן, אנחנו יוצאים לטיול.
טיול משפחתי.
ומה תעשה בטיול המשפחתי שלך?
אני לא יודע.
- לטפס על גבעה או משהו. - גבעה?
כֵּן. ואנחנו נלך לגן החיות.
אני לא הולך לגן חיות. אני כמעט בן 18.
בסדר, אז נצא להחלקה על הקרח. אתה, החלקה על הקרח?
כֵּן. מה קורה לי להחליק על הקרח?
- בסדר, נלך לתמונות. כן, הייתי, אממ... אני עושה את זה.
אם הייתי צריך לעשות משהו, הייתי עושה את זה. - כן?
- כן. - תמונות?
- כן. - בסדר, מתוקה. תמונות זה, אם כך.
- מנד, מתחשק לך התמונות? - כן.
כֵּן? בְּסֵדֶר. תסתכל על t'internet ותראה מה יש.
מה נכנס בך?
שום דבר לא נכנס בי, אהובה.
אני פשוט... מעוניין לפתור...
- פתרון הבעיה של היום. - הבעיה של היום.
ואני עוזר.
תודה לך.
"פותרים את הבעיה של היום"?
- זה מה שהמטפל אמר. - מה אנחנו פותרים?
שׁוּם דָבָר.
אני רק חושב שזה יהיה רעיון טוב שנלך לתמונות. זה הכל.
כֵּן. אבל קודם נאכל ארוחת בוקר, היי?
כֵּן.
היא עושה לי אנגלית מלאה. עם פודינג שחור והכל.
- פודינג שחור? - ממ.
יש לי כמה בשביל אבא שלך.
אתה יודע, אתה גוסס צעיר. - זה מה שאמרתי.
ואני אוכל לחם מטוגן.
וגם בשביל זה יש לי לחם מקסים.
היא אישה טובה, אמא שלך.
אז אתה תגיד לי.
- היי! - סליחה.
נכון, אז זהו. מְמוּיָן. קיבלנו את היום שלנו בחזרה, ילדים.
בוא לכאן, קח את הדברים, בחזרה אל הגפה,
אני וליז שלנו נסיר את הצבע בזמן שאתה מבשל את ארוחת הבוקר,
כולנו נשתנה, נלך לתמונות ונאכל גיגית ענקית של פופקורן.
- אה, כן. אנחנו יכולים ללכת על סיני?
- כן, אנחנו יכולים. - כן!
מה אתה רוצה?
אני רוצה את כל זה.
- הכל? - הכל. אני כל כך רעבה.
בְּסֵדֶר.
זה עידנים מאז שהלכתי לתמונות.
- כן. - כבר מצאת מנגינה?
אני לא יודע. אני לא ממש יודע מה יש בס.
לִלבּוֹשׁ...
פשוט הקלד, "א-הא."
כאילו, "א-הא."
"קח עלי."
- מה? אין לזה ליין בס. - יש!
- לא, זה לא. - יש!
אפילו נגן בס לא היה להם. - הם עשו. פול.
- WHO? - פול.
הוא ניגן בבס. הוא ידע לנגן בתופים והכל.
- אתה בטוח? - אני חיובי. הייתי במועדון המעריצים.
אוי אלוהים.
גם אתה היית, נכון? - הייתי.
לאמא שלך היו פוסטרים על הקיר שלה. היו לה תגים, צעיפים.
אהבתי את התגים האלה. מעולם לא אמרת לי את זה, מעולם.
האם אתה יודע, לפני שנים, נכון, ימים מוקדמים,
כשאני ואבא שלך בדיוק יצאנו, זה היה באחד הדיסקוטקים הראשונים שלנו בבית הספר,
והחלטת לבדוק אותי.
זה לא היה מבחן. זה היה.
זה לא היה מבחן. אני אומר לך.
אבא שלך, נכון, הוא חבש את הפאה הוורודה הזו.
כולם צחקו, אבל לאבא שלך אף פעם לא היה אכפת כשאנשים צחקו עליו.
היי, אהבתי את הפאה הזו. הפאה הזו הייתה הבוס.
וזה היה באמצע הלילה, אז, כאילו, אף אחד עדיין לא רקד.
והיינו מה? בערך 13?
- היינו בשנה השלישית. - זו שנה 9 בשפה שלך.
והתקליטן היה מר בארנס, המורה שלנו לגיאוגרפיה.
- סטירה. - כן. סטירהד.
הוא נעשה נואש כי אף אחד לא רקד,
כי, כאילו, כולם היו ביישנים מדי.
- A-ha היה בראש המצעדים באותה תקופה. - כן.
ואבא שלך... זה היה מטורף.
הוא מתחיל לרקוד לבד באמצע רחבת הריקודים.
- לא, זה לא היה ככה. זה היה.
יָמִינָה. לא, בארנסי היה מורה נהדר, נכון? אבל הוא היה דיג'יי מחורבן.
רק נתתי לו יד. עזרתי לו.
וכולם פשוט עמדו שם וצחקו על אבא שלך.
- הם לא צחקו. - הם היו.
אף אחד לא צחק, אהובה.
הם אהבו אותי מהלכי ריקוד נשמה צפוניים.
- נשמה צפונית? - כן.
- האם זה ההוא? - הייתי רקדן מבריק.
אתה היית. אתה יודע שהייתי.
אבל אז, נכון,
הוא מתחיל להחליק ולהחליק על כל הרצפה.
כן, אבל תגיד את האמת למה. תגיד לה למה.
- למה? - נכון? לא, תגיד את האמת.
קניתי את זוג נעלי באולינג אדומות ולבנות, נכון, מ...
לא, מחנות צדקה ללכת איתי פאה. יָמִינָה?
אבל לא היה לי מושג שהנעליים האלה, לא הייתה להן אחיזה.
- כי הם נעלי באולינג! - לא הייתה להם אחיזה.
אז אז... הוא מחליק, מחליק,
מפצל את רגליו לשניים, נחת על פניו.
רֹאשׁ.
ואז הוא קם, וחבט באפו.
ורק דם ירד על פניו,
וכולם פשוט השתיןו.
ואז הוא אמר, "אני מדמם פה!"
במשך שנים בבית הספר, כולם פשוט היו צועקים עליך את זה, לא?
הם יהיו כמו, "אני מדמם כאן!"
- פאקינג נעליים מחורבנות. אבל זה היה מצחיק, אד.
אני שמח שמצאת את זה מצחיק, אהובה.
אהבתי את כולם. הייתי עושה הכל בשביל כל אחד מהם.
יָמִינָה. היא הייתה עושה הכל בשביל כל אחד מהם.
אם אמא שלך הייתה מקבלת את דרכה, היית נראית אחרת לגמרי.
היית נראה כמו אחד מהם...
היה לך כיפה נורבגית. אתה יודע למה אני מתכוון?
היית נראה כמו ארלינג האלנד או משהו כזה.
- זה מתקרב עכשיו, איפה שהחלקת. - אתה זוכר את זה?
"אני מדמם פה!"
בשאר הלילה, פשוט נשארנו ישבנו ביחד, לא?
לא יכולתי לרקוד שוב בנעליים שלהן, נכון?
ואז ליווית אותי הביתה. ובכן, הלכתי, ואתה החלקת.
ננה וסבא שלך חיכו לי.
אבא שלי אמר, "היית בריב?"
והלכת, "משהו כזה." מת קשה. "משהו כזה."
ואז הוצאת ממני את השחור. - אבא!
- אלוהים אדירים. - עשית.
אבא, לא, תפסיק!
היא עשתה זאת. פעם ראשונה שהיא נתנה לי פרנצ'י.
- אבא! - לעולם לא אשכח את זה.
- לשון מלאה והכל. - אבא!
- אהבה, בלעת לי שקדים. - אוף, אבא!
טוב, אולי עשיתי זאת.
אבל אתה ממש טוב בלהחזיק ידיים.
- שנחזיק ידיים כאן? - כן.
- לא. - הו, למה לא?
- לא - אנחנו נביך את הבת שלנו, נכון?
- לא, פשוט לא רוצה. - למה אתה מתכוון?
אתה צריך להיות מאופר. אתה ילד שנולד מאהבה.
אבא, תפסיק.
אתה יודע, ילד עשוי מרומנטיקה ועלי כותרת.
לֹא! לֹא!
כֵּן. ילד אהבה קטן, אתה.
קדימה.
- ילד עשוי קשתות... - אבא!
וגם שן הארי ונרקיסים.
כן, בסדר.
כל כך לא בוגר. הזוג מכם. יְלָדִים.
אז מה בדיוק אנחנו מחפשים?
אה...
אני לא יודע. רק משהו שיוריד את הצבע.
- ממ. אני אפגוש אותך כאן, כן?
מה אנחנו אמורים לעשות?
אני לא יודע. תוציא קצת כסף או משהו. אתה טוב בזה, נכון?
- אנחנו. יָפֶה. - אנחנו טובים בזה.
קדימה, בוא נוציא קצת כסף.
סלח לי, חבר.
אתה בסדר, בחור? - אה...
מישהו שם קצת ספריי צבע על הטנדר שלי. תוהה אם אתה יודע איך אני מוריד את זה.
אה כן. אממ...
ממש לא בעניין. אבל אני עמית, אולי הוא יוכל לסדר אותך.
בְּסֵדֶר.
קווינט?
לאן הוא נעלם עכשיו? קווינט?
כן, הוא טוב עם דברים כאלה. - בסדר.
- אתה בסדר? - כן, חבר.
פלה אומר שיש לו ספריי צבע על הטנדר שלו. רוצה להסיר אותו.
הו לא. ניסית מים וסבון?
כן, לא נגעתי בזה, חבר.
כמה חזק היה הצינור שלך?
השתמשתי בספוג.
בְּסֵדֶר. ובכן, תצטרך לשטוף אותו.
לאחר מכן, השתמש במדלל צבע, או באלכוהול חזק.
וודקה תתאים. איזופרופנול, עדיף.
ואז מגבת מיקרופייבר. השתמש בזה בתנועה מעגלית.
מה זה?
אנחנו מוכרים אותם. אֶחָד...
- עקבי אחרי. - טה, חבר.
אז, כן, תנועה מעגלית עם מגבת.
קצת תפילה. הכי טוב שאתה יכול לעשות, באמת.
קצת תפילה? עניין המגבות לא יוריד את זה, לא?
ובכן, כנראה שיהיו לך השאריות.
לא, אם אתה רוצה את הכל, זו עבודת ריסוס מחדש.
מה זה?
יום?
אלוהים, ילדים. אני מאשים את ההורים, אותי.
אתה יכול רק להראות לי איפה הצבע הכחול, בבקשה?
ובכן, לא, אם זה צבע, כמו שאמרתי, אתה תרצה שזה יתזה מחדש.
אני לא יכול להרשות לעצמי את זה, חבר. רק תראה לנו איפה הצבע הכחול שלך.
כל צבע יתאים, באמת. זה לא חייב להתאים.
אני רק צריך להוריד את הדבר מהטנדר שלי. היי, בדיוק הבנתי מי אתה.
ראיתי תמונות שלך בפייסבוק.
- אתה יכול פשוט להראות לנו איפה הצבע? - כן. רק כאן למעלה.
סליחה, לא התכוונתי להביך אותך. - הכל בסדר.
זה פשוט, אה...
ובכן, אני בצד שלך, אתה יודע.
הצד של הבן שלך. בשביל מה שזה שווה.
כי הוא לא עשה את זה, נכון? כלומר...
ובכן, אפילו פצעי הדקירה, שם אמרו שיש פצעי דקירה,
יש עצם בנקודות החדירה.
אם אתה ממציא דברים, לפחות תעשה את זה אפשרי מבחינה אנטומית.
אתה יודע למה אני מתכוון?
ו, אה...
ובכן, ראיתי את התמונות שלה.
אז יש לך את התמיכה שלי...
אתה יכול פשוט להביא לי את הצבע? - סליחה, כן.
אני רק רוצה את הצבע. - בטח. רַק...
אתה צריך להביא לו עורך דין טוב.
אם תממן את זה בהמונים, הרבה מאיתנו היו עומדים מאחורי זה.
הנה הצבע שלך.
אַבָּא. אַבָּא.
אתה יודע, אממ
אני חושב שבאמת יש כאן אנשים ליום בחוץ...
הבא, בבקשה.
- עוד משהו בשבילך היום? - לא, טא.
- מעוניינים להצטרף למועדון? - לא, אתה בסדר.
לֹא? אז אין מה לדאוג בכלל. 34.99 פאונד בסך הכל, בבקשה.
אבא, אתה בסדר? - קבלה?
לא, טא. כן, כן, כן. אני בסדר.
כֵּן. פשוט... אני פשוט רעב, זה הכל.
בְּסֵדֶר.
יש צמח מקסים. נכון שזה מקסים? - נחמד.
אני חושב שבחור בצמיגים הסתכל עליי, אתה יודע.
נצטרך להגיד לג'יין שלנו לבוא לכאן. זה מקום נהדר לאסוף בחור.
מַה?
זה הוא, לא?
- WHO? - הוא עוקב אחרי?
הם משתנים, לא? לוקחים אותי לטמבל?
- אדי! - חרא!
- בוא הנה, חרא קטן! - אדי!
בוא הנה. לעזאזל קום!
- אדי! - עשית את זה לטנדר שלי?
- מה? - עשית את זה לטנדר שלי?
- זה היה רק ​​צחוק. - טוב, זה לא מצחיק, נכון? היי?
זה מצחיק?
אל תחייך, ילד, כי אני אסיר את החיוך המזוין הזה מהפנים שלך.
אל תזדיין אף פעם!
תקשיב לי, טיפש קטן. לָקוּם!
- קום! תקשיב לי! - בסדר.
אתה לא עושה את זה לאנשים. לִהַבִין? - כן.
אתה לא יודע מה לעזאזל עברתי.
אל תצחק עליי לעזאזל, ילד! אל תצחק עליי!
אל תצחק עליי.
קדימה, תזדיין.
תתרחקי מהמשפחה שלי!
- קדימה, תזדרז. מה אתה עושה, בנאדם? לָלֶכֶת!
קח גם את האופניים המזוינים שלך!
- קדימה. חכה.
מה אתה עושה? מה אתה עושה? אדי!
אדי, קדימה.
אדי, בבקשה. קדימה.
בוא פשוט ניכנס לטנדר כדי שנוכל ללכת הביתה.
תן לנו את הצמח הזה. תן לי את הצמח, אהובה.
תן לי את הצמח. תן לנו את התיק שלך.
תן לנו את התיק שלך. קדימה, תן לי את התיק שלך.
נכון, קדימה, בנות. תכנס לצד השני, בבקשה.
אתה מתכוון לנקות את זה? - אתה מה?
אתה מתכוון לנקות את זה?
- לא. - זה בלגן, חבר.
- שילמתי על זה. - אתה צריך לנקות את זה.
- לא יקרה. - אדי!
- אתה במצלמה... - שתוק לעזאזל, אידיוט!
- שתוק ותכנס לחנות המזוינת! - אתה מול המצלמה.
- היכנס לטנדר! אתה והחבר המזוין שלך, טמבל מוזר!
אבא, האם עלי... האם עלי לענות?
לְהַמשִׁיך.
- זו הודעה מ ... - ג'יימי.
ב-Standling Secure Training Centre.
השיחה הזו היא מאדם שנמצא כעת בכלא באנגליה או בוויילס.
כל השיחות מוקלטות
וניתן להאזין לו על ידי איש צוות בית הסוהר.
אם אינך רוצה לקבל שיחה זו, נא לנתק את השיחה כעת.
אַבָּא?
שלום, בחור.
רק רציתי להגיד יום הולדת שמח.
תודה, חבר.
תודה שהתקשרת.
קיבלת את הכרטיס שלי?
עשיתי, כן. כֵּן.
וציירת את זה?
כן, עשיתי.
חשבתי כך.
אמרתי לאמא שלך, חשבתי שזה ממש טוב.
שכחת כמה פעם אהבת לצייר.
כֵּן. בגלל זה התחלתי שוב.
הכל בסדר?
עכשיו הרעש נרגע וזה?
אה, כן. זה בסדר.
הספרנית בסדר איתי, אבל
יש לי קצת טרחה בחצר, אבל זה כלום.
אתה יודע מה לעשות, נכון, בחור?
כֵּן. כֵּן. יש לי אנשים לדבר איתם.
טוֹב.
אז מה אתה עושה היום?
בדיוק התכוונתי לאכול ארוחת בוקר.
- עוד לא אכלת ארוחת בוקר? - לא.
לא, עדיין לא, בחור. היינו עסוקים.
אה.
אני חושב שנלך לתמונות מאוחר יותר.
ואז ליז שלנו רוצה סינית.
מה עם סרטני מלך?
כן, אתה יודע את הסדר, בחור.
יש לך מתנות טובות, אבא?
לא, עדיין לא. עוד לא עשינו בדיקות, ג'יי.
אֶחָד...
- אבא? - כן?
אה, אני...
אני... אני יודע שהיום זה לא היום לזה, אבל זה פשוט קרה, אתה יודע, ו...
מה קרה, בחור?
רק תגיד לי. תשכחי שזה לי יום הולדת. מה קורה?
טוֹב...
ובכן, כשהכל מתקרב, אני...
אני... חשבתי על זה, ו...
אבא, אני הולך לשנות את הבקשה שלי.
שלום?
אבא, אני ...
אני מצטער, אבל אני הולך להודות באשמה.
היי, בן. גם אנחנו כאן.
היי, ג'יי.
מַה?
אה.
האוכל השתפר, אהובה?
אה, כן, זה בסדר. חשבתי שזה רק אני ואבא כאן.
כתבתי להם על חוסר הסובלנות שלך.
האם אתה? זה בסדר.
אתה עדיין בחדר כושר כל הזמן?
רק כשמותר לי.
אתה הולך להפוך למפתח גוף או משהו?
לא ממש, לא.
בכל מקרה... עדיף לי לרדת כי יש אנשים אחרים שמחכים.
בסדר, בן.
שעה רגילה, סוף שבוע, כן?
מוּשׁלָם.
- אבא? - כן?
אני... אני... אני מצטער.
ו... ויום הולדת שמח.
לְהוֹדוֹת...
צא מהצד הזה.
צפו בצבע.
הוא יהיה בסדר?
הוא יהיה בסדר. קדימה.
קדימה.
מה קרה שם, אהובה? ילדים, נכון?
לעזאזל, איילין.
הוא לא תיקן את החלונות האלה כמו שצריך.
הם לא אטמו את זה כמו שצריך. הרגשת טיוטה אתמול בלילה?
זה החלק העליון שקיבלתי אותך? הייתי צריך לעשות את זה בעצמי.
כֵּן.
- כן. זה נראה כל כך מקסים עליך, זה.
אתה לא רע לגיל 50.
בוא נעזוב ללכת לתמונות.
לא, אתה בסדר. השתניתי עכשיו.
זה בסדר. פשוט נשאיר את זה.
לא, זה בסדר. אנחנו נלך.
זה בסדר.
אתה בטוח? - כן.
מוּל.
חשבתי שהוא נשמע יותר טוב משבוע שעבר.
הוא לא?
אולי קבלת החלטה עשתה את זה קצת יותר טוב, אה?
אתה זוכר מה ג'ני אמרה? - כן.
כן, אני כן. ואני לא.
אני לא חוסם אותך. כנה, אני לא. אני לא עושה את זה.
- למה אתה מתנהג ככה? - להיות כמו מה, אהובה?
אתה היית זה שנכנס איתו.
אפילו לא ראיתי את הקלטת.
בבקשה, בוא לא נעשה את כל זה שוב.
זה הופך להיות משפט המילה שלך, לא?
"בוא לא נעשה את זה. בוא לא נעשה את זה שוב."
אני מתכוון שאני שם, אתה לא שם. האם לא נוכל לעשות זאת שוב?
זה לא מה שאמרתי. - נו, מה אתה אומר אז?
ראית את הקלטת. אני לא.
זה לא אתה.
ילדים מאיימים. הורס את הטנדר שלך.
אני יודע שאתה כועס.
אבל אשם הוא כנראה הטוב ביותר.
ואם היית כנה, היית רואה את זה גם כן.
ראיתי את מה שראיתי.
ולא רציתי להאמין לזה.
ואז, כשראיתי את זה...
אדי, אני מכירה אותך מאז שיש לך מכת תחת.
אנחנו חייבים לשרוד את זה.
מה אם אנחנו לא יכולים?
ג'ני אומרת שכשמתחשק לנו...
לעזאזל עם מה שג'ני אומרת, אהובה.
לעזאזל עם מה שג'ני אומרת. היא לא כאן עכשיו, נכון?
הוא מעולם לא יצא מחדרו.
הוא חזר הביתה, טרק את הדלת, ישר עלה במדרגות במחשב.
הייתי רואה את האור דולק באחת בלילה.
והייתי דופק, והייתי אומר,
"ג'יימי, קדימה, בן. יש לך בית ספר מחר."
והאור היה נכבה, אבל הוא מעולם לא אמר דבר.
לא יכולנו לעשות כלום בנידון.
כל הילדים הם כאלה בימינו, לא?
אתה לא יודע במה הם צופים בחדר שלהם.
יכול להיות צופה בפורנו או משהו. אתה יודע למה אני מתכוון?
תראה את הבחור הזה שצץ לי בטלפון,
מדברים על איך להתייחס לנשים, איך גברים צריכים להיות גברים וכל החרא הזה.
חיפשתי רק משהו לחדר הכושר, נכון?
אתה לא יכול לפקוח עליהם עין כל הזמן, אהובה. אנחנו פשוט לא יכולים.
יש לו מזג נוראי. אבל גם לך.
אל תגיד את זה.
ובכן, לא נתתי לו את זה, נכון?
מה, נתתי לו את זה? - לא.
אבל לפעמים אני חושב שהיינו צריכים לעצור את זה.
ראיתי את זה והפסיק את זה.
אנחנו לא יכולים לחשוב ככה.
לִזכּוֹר? זה מה שהיא אמרה.
זו לא אשמתנו.
לא יכולים להאשים את עצמנו.
אבל אנחנו יצרנו אותו, לא?
כשהייתי בגילו, אבא שלי נהג להכות אותי.
לפעמים הוא היה לוקח את החגורה לעברי, והוא היה מכות אותי,
והוא היה מרביץ לי.
והבטחתי לעצמי...
אמרתי, "כשיהיו לי ילדים משלי, לעולם לא אעשה את זה."
לעולם לא... לעולם לא אעשה את זה לי ילדים.
ואני לא, נכון?
רק רציתי להיות טוב יותר.
אבל אני?
האם אני יותר טוב?
ניסית להיות.
שנינו עשינו זאת.
כן, ניסיתי להיות.
לקחתי אותו לרגליים, לא? כי חשבתי שזה יחמיר אותו.
לא, אבל הוא היה חרא.
אז הם פשוט תקעו אותו בשער.
ואני פשוט עמדתי שם בצד המגרש
בזמן שכל שאר האבות צחקו עליו.
והרגשתי שהוא מסתכל עליי.
ולא יכולתי להסתכל עליו, מנד.
לא יכולתי להסתכל על הילד שלי.
הוא העריץ אותך.
ואז לקחתי אותו לאיגרוף.
חשבתי שזה יעשה את ההבדל.
ובכן, זה נמשך עשר דקות.
אני יודע.
- הוא נהג לצייר למטה, זוכר? - כן.
זכור שהוא ישב ליד השולחן, שולחן המטבח, והוא צייר ציורים.
– והוא היה טוב, לא? כן, הוא אהב את זה.
הוא היה ממש טוב. הוא אהב את זה. הוא היה שם שעות, לא?
ואז הוא הפסיק את זה.
הוא רצה מחשב, אז השגנו לו את המחשב.
הבאנו לו את השולחן והכל. המקלדת, האוזניות, כל הדברים האלה.
ונהגתי לשחק איתו ברגל. זוכרת ששיחקתי איתו ברגל?
כֵּן.
ואז העסק המריא, לא?
אצטרך לעזוב ב-6:00, ולא אחזור עד 8:00.
הייתי בבית מוקדם יותר, ולא היה לי טוב יותר.
היית אמא טובה.
את אמא טובה.
אולי הורדתי קצת את העין מהכדור.
אבל הוא היה בחדר שלו, נכון?
- חשבנו שהוא בטוח, לא? - כן.
לא חשבנו שהוא בטוח?
אתה יודע, איזה נזק הוא יכול לעשות שם?
חשבתי שאנחנו עושים את הדבר הנכון.
הייתי אמא טובה.
אתה היית. - אני אמא טובה.
אתה אבא טוב. אבא נהדר.
אבל יצרנו אותו.
אז אם אבא שלי הכריח אותי...
איך הכנתי את זה
בוא הנה.
לא ידענו מה הוא הולך לעשות.
בגלל זה הוא רצה אותך שם איתו. הוא ידע שלא תאמין לזה.
הוא חשב שתגן עליו.
הייתי צריך להגן עליו?
לא יכולת.
האם יכולתי להגן עליו? - לא.
אבל היינו צריכים לעשות יותר?
אני חושב שזה יהיה טוב
אם היינו מקבלים את זה אולי היינו צריכים לעשות.
אני חושב שזה בסדר שנחשוב ככה.
אני עדיין רואה את הילד הקטן הזה.
קצת חסר רחמים.
מתנדנד על מוטות הקופים.
ציור תמונות למטה של ​​מפלצות.
אכילת קרח שוקו.
והוא יקבל את זה על כל הפנים שלו, לא?
זה יהיה על כל הפנים שלו.
הפנים הקטנות שלו.
זה מרגיש כאילו זה היה אתמול.
זה היה.
הוא פשוט אמר את זה שוב ושוב.
הוא רק המשיך לומר, "זה לא הייתי אני".
"אבא, זה לא הייתי אני."
והאמנתי לו.
ואז ראיתי את הקלטת.
אֵיך?
הלוואי שזה היית אתה.
הלוואי שהוא היה בוחר בך. היית עושה יותר טוב.
- לא. - כן, היית.
לֹא.
היית עושה יותר טוב.
אתם בסדר?
- כן. אתה בסדר, אהובה? - כן.
זה חדש? זה מקסים.
- כן. - לא, זה לא חדש. אני כנראה פשוט...
כנראה פשוט לובשת את זה אחרת כי...
אתם יודעים, חבר'ה, זה השילובים.
אני מדבר על זה כל הזמן. שילובים זה הכל.
אני פשוט... פשוט חשבתי, "מתי עוד אראה קצת נחמד?"
זה יום ההולדת של אבא, אתה יודע.
זה החלק העליון שאמא השיגה לך?
כֵּן.
זה נחמד.
אני צריך לשים משהו נחמד גם כן. - לא.
אתה נראה מקסים כמו שאתה.
ליסה, אני מצטער, אהובה.
הבחורים האלה והדברים האלה עם הטנדר. אבא, הטנדר...
זה בסדר. כלומר, הטנדר נראה גרוע יותר, אבל אתה לא יכול לקרוא את המילה עליו יותר.
אני אעשה ריסוס מחדש.
האם אלה היו בחורים?
כן, אתה מכיר אותם?
כֵּן. הם...
- הם מטומטמים, למען האמת. היי, שפה.
מִצטַעֵר.
- הם עשו לך צרות? אבא, או...
כולם עושים לי צרות.
אחותו של ג'יימי.
אבל אנחנו נשארים כאן.
אנחנו לא זזים. אנחנו לא יכולים לזוז.
- אנחנו יכולים לעשות זאת. - לא, אמא...
אמא, אם נעבור, זה יהיה טוב יותר לזמן מה.
אבל אז מישהו יגלה משהו,
ואז ש... שמשהו יהיה הכל,
ואז זה יהיה אפילו יותר גרוע.
אתה יודע...
זה ג'יימי.
ג'יימי שלנו.
הוא לא?
חשבנו שנעזוב ללכת לתמונות.
כֵּן. זהו, אממ...
זה טוב. אנחנו יכולים, אממ...
- נוכל לשכור כאן סרט? - כן.
- זה רעיון טוב. כן, יכולנו למצוא קצת פופקורן.
- יש לנו פופקורן איפשהו. - כן.
אנחנו יכולים לקבל טייק אווי. - כן!
- כן. בבקשה.
קרקרים סרטנים לכולם?
קרקרים סרטנים לכולם.
נאכל ארוחת בוקר?
- מעין ארוחת בוקר? - כן.
קדימה.
הפודינג השחור הזה יצמח רגליים וילך בקרוב.
אממ, אני אסדר את השולחן. תודה לך.
אני אתן לך יד. אתה לא מתקרב, ילד יום הולדת.
איך יצרנו אותה?
באותה הדרך בה יצרנו אותו.
אני מצטער, בן.
הייתי צריך לעשות יותר טוב.