אני תמיד מתחילה לדמוע כשהלב של הגרינץ' גדל.
נראה שדמעות מתאימות.
התרחבות שריר הלב,
או קרדיומיופטיה היפרטרופית זו מחלה רצינית
שעלולה להוביל לאי ספיקת לב מוגדש.
זה באמת לא מצא חן בעיניך, שלדון?
לא, להיפך.
לדעתי הגרינץ' הוא דמות מרתקת שקל להזדהות איתה.
ובאמת הייתי איתו ממש עד הרגע
שנכנע למוסכמה החברתית,
החזיר את המתנות והציל את חג המולד.
זה ממש הרס את הכל.
כשאנחנו צופים ב-"פרוסטי איש השלג" הוא בעד השמש.
סלח לי, אבל השמש חיונית לכל צורות החיים על כדור הארץ.
פרוסטי הוא בסך הכל גוש קרח על טבעי בר חלוף בכובע גנוב.
פשע, דרך אגב, עליו לעולם לא נענש.
ה מ פ ץ ה ג ד ו ל עונה 3 - פרק 11
תורגם וסונכרן ע"י Qsubs מצוות Limor EM
אני פשוט אוהבת לקשט את עץ חג המולד.
זה נותן לי הרגשה של ילדה קטנה.
לנו לא היה עץ כשגדלתי.
באמת? למה לא?
במשפחה שלי, החגים לא נחגגו כמו שנחקרו
על השפעותיהם האנתרופולוגיות והפסיכולוגיות על החברה האנושית.
נשמע חגיגי.
לפחות חילקתם מתנות?
בדרך מסוימת.
חלקנו מאמרים שלנו.
ואז התחלקנו לקבוצות מיקוד ונתנו ביקורת זה לזה.
שלדון, מה איתך? היה לך עץ חג מולד?
בהחלט.
היה לנו עץ, היה לנו אבוס,
היה לנו סנטה קלאוס מתנפח ואיילי פלסטיק בחצר הקדמית.
וכדי לעשות את העניינים אף לשמחים יותר,
היו כל-כך הרבה אורות מהבהבים על הבית
שהם גרמו להתקפים כלל-שכונתיים.
אז אני מבינה שאתה לא רוצה לעזור לנו לקשט את העץ.
לא.
אבל אם את מתעקשת לקשט סכנת שריפה שורצת עכבישים בביתי...
אבקש שתוסיפי את זה.
מה זה?
את צוחקת, נכון?
זה פסלון של אייזק ניוטון.
בטח, בטח. מאוד מתאים לחג המולד.
רגע, סלחי לי,
אבל זה מתאים הרבה יותר מכל מה שאת שמת על העץ.
מתחילים.
ה-25 בדצמבר, 1642,
לוח יולייני, סר אייזק ניטון נולד.
ישו, מצד שני, נולד בקיץ, למעשה...
יום הולדתו שונה על מנת שיחפוף עם החג הפגאני המסורתי
שחגג את ההיפוך החורפי עם מדורות ועזים שחוטות.
ובכנות, זה נשמע כיף יותר מ-12 שעות
של כנסייה עם אמא שלי ולאחריהן עוגת פירות.
חג מו-ניוטון שמח לכולם.
אני מרגיש שזה לא היה כן, אם כי אין לי מושג מדוע.
לא, זה בסדר. סר אייזק יכול להיות ליד מקל הסבא.
לא. אייזק יהיה על צמרת העץ.
לא, הוא לא.
אני מבין.
אתה מערער על טענת ניוטון שהוא המציא את החדו"א
ואתה רוצה לשים את גוטפריד לייבניץ בצמרת.
כן, עלית עליי. אני חסיד של לייבניץ.
אולי כשאמא שלך תגיע,
היא תכניס בך קצת היגיון.
מה? אמא שלך באה? מתי?
מחר.
מתי התכוונת לספר לי?
מחר?
למה שמרת על זה בסוד?
טוב, פשוט... חשבתי...
אם אוכל להתערב כאן,
ברור שלאונרד חושש
שאמא שלו לא תאשר אותך כבת הזוג שלו.
למה שלא תאשר אותי? אני מקסימה.
נכון, פשוט...
אם אוכל להתערב שוב.
לאונרד בא ממשפחה של משיגני יתר,
שכולם בחרו שותפים משיגנים.
הוא בוודאי חש ספק
שאמא שלו תתרשם יתר על המידה
מכך שהוא יוצא עם אישה שהישגה המשמעותי ביותר
הוא שינון תפריט מסעדת "צ'יזקייק."
היי, זה תפריט ארוך.
יש שני עמודים רק לקינוחים.
אני יודע. ומנות הספיישל... הן משתנות בכל יום.
טוב, יודע מה? זה עלוב כשאני אומרת את זה.
זה פשוט מגוחך כשאתה מצטרף. - טוב.
מצטער.
אז מה היא אמרה כשסיפרת לה שאנחנו יוצאים?
לא סיפרת לה שאנחנו יוצאים, נכון?
למה לא?
לאונרד...
אני לא מומחה למדיטציות,
אבל אם אתה מנסה להירגע, אני מאמין שאומרים "אום."
כל-כך נחמד מצדך לבוא עד לשדה התעופה כדי לאסוף אותי.
לא טרחה כלל.
אני נהגתי, אמא.
אני נוהג עכשיו.
כן, יקירי. אמא גאה.
התכוונתי להודות לך על הערותיך על המאמר שלי
המפריך את תיאוריית הדינמיקה המוחית הקוונטית.
העונג כולו שלי.
יחסית ללא-פיזיקאית, את מחזיקה בתפישה לא רגילה
של איך דו-קטבים במולקולות הנוזל של המוח
לא יכולות ליצור עיבוי בוז-איינשטיין.
רגע, רגע, רגע.
מתי שלחת לאמא שלי הערות על מאמר?
ב-16 באוגוסט.
מיד לאחר הניתוח שלה במנהרה הקרפלית.
הודיתי לך על הפרחים? - כן.
אני לא ממש אוהבת פרחים.
גם אני לא, אבל זו המוסכמה החברתית.
זו באמת המוסכמה.
רגע, רגע, רגע. עברת ניתוח?
כן, ושלדון שלח לי פרחים.
לא, שמעתי את זה.
אז מה היה העניין של ה-"רגע, רגע, רגע?"
אני פשוט לא מבין למה הוא יודע על חייך יותר ממני.
אני מניחה שזה כי שלדון
ואני בקשר הודות לעניין וכבוד הדדי,
בעוד אתה מתחמק ממני, עקב בעיות ילדות לא פתורות.
לדעתנו זה מה שגרם להפרעת האישיות הנרקיסיסטית שלך.
דנו בזה באריכות בשיחת הוידאו האחרונה שלנו.
אם כי מבלבל איך הגענו לדבר עליך.
כן, אבל הגענו לנושא, אז אני מוכרחה לשאול.
לאונרד, מה שלומך?
בסדר, אמא. מה שלומך?
הפסקתי לבייץ.
עכשיו אני פחות בסדר.
שמעת שאחיך התארס?
לא.
שלדון, למה לא סיפרת לי?
טעות שלי.
אבל שלחתי מתנה משנינו.
היא בחורה יוצאת מן הכלל.
השופטת הצעירה ביותר בבית הדין לערעורים בניו ג'רזי
ופעמיים זוכה במדליית ארד אולימפית.
את בטח ממש מאושרת.
למה? אני לא מתחתנת איתה.
אז, מה איתך?
אתה יוצא עם מישהי מעניינת?
ובכן, אני לא בטוח בעניין ה-"מעניינת", אבל...
לא הזמן המתאים, שלדון.
בסדר גמור.
שנעבור לדון באייזק ניוטון מול גוטפריד לייבניץ?
זה בסדר, שלדון.
אעמיד פנים שלאונרד לא מסתיר ממני מידע.
אם כי אציין, לאונרד,
שאני פסיכיאטרית עם ניסיון
ואתה מפגין את אותן ההתכווצויות ההתנהגותיות החבויות
שהתלוו ללמידתך לאונן.
נכון שהיא מבריקה, לאונרד?
כמה אני מקנא בך.
אז, האוורד,
אתה וראג'ש סוף סוף אזרתם את האומץ
לבטא את רגשותיכם ההומוסקסואלים הכמוסים זה כלפי זה?
מה? לא.
למה לא?
כי אין לנו רגשות הומוסקסואלים כמוסים זה כלפי זה.
אני מבינה.
לא, באמת. יש לי חברה עכשיו.
ואיפה היא הערב?
היא נאלצה לנסוע מהעיר. סבתא שלה נפטרה.
אני מבינה.
סבתא שלה נפטרה.
נשבע באלוהים.
לאונרד, תגיד לה שיש לי חברה.
אין לי מושג על מה אתה מדבר.
מה זאת אומרת אין לך מושג על מה אני מדבר?
תגיד לה שיש לי חברה!
בסדר.
"יש" לו "חברה."
קוראים לה ברנדט. היא עובדת כמלצרית,
אבל היא לומדת להיות מיקרוביולוגית.
האוורד, זכור שככל שאתה דבק בתבנית הזו ביותר להט,
אתה פוגע בשותף שלך יותר.
אתה באמת חושב שזה עוזר שהשפתיים שלך באוזן שלי?
שלום. מצטערת שאיחרתי.
שמח שאת כאן. שבי. אביא לך צלחת.
אמא, את זוכרת את פני.
כן, המלצרית/שחקנית
עם בעיות האב הלא פתורות.
הוא השלים סוף סוף עם העובדה שה-"חבוב" שלו גידל שדיים?
הוא שלח לי כדור פוטבול וכפפת תופס לחג המולד,
אז אאלץ לומר שלא.
אם זה עוזר, כולנו בעד השדיים שלך.
פיצוי יתר קלאסי.
אם כבר מדברים על אבות, לאונרד,
זה מזכיר לי, אני מתגרשת מאבא שלך.
מה! - כן. הוא בגד בי.
לא! - כן, עם איזו מלצרית
מהקפיטריה של האוניברסיטה. אתה מאמין?
מלצרית!
בלי להעליב, יקירתי.
לא, זה נשמע כמו מחמאה.
מתי זה קרה?
ובכן, בוא נראה. שלדון, מתי עזבתי את אבא של לאונרד?
ב-22 בספטמבר.
כן, נכון. סוף השבוע אחרי שהכלבה של לאונרד מתה.
מיצי מתה!
היא הייתה זקנה ועיוורת, לאונרד.
איזו ברירה הייתה לנו?
אני לא מאמין. למה אני האחרון לדעת!
סלח לי, לאונרד, אני זו שמתגרשת,
מיצי היא זו שמתה.
למה אתה זה שעושה מהומה?
את צודקת. אני... אני מצטער.
ממש עברתי את הגבול!
אז, פני, מה חדש בחייך?
כלום. שום דבר ארור.
תודה שאת מסיעה אותי בחזרה למלון שלי.
אין בעיה.
התכוונתי לבקש מלאונרד,
אבל נראה היה שהוא קצת לא יציב מבחינה רגשית
ואת לא רוצה שמישהו כזה יפעיל מכונות כבדות.
לא.
נורת הביקורת שלך דלוקה.
כן, אני צריכה לשים על זה מדבקה.
את בטח הרוסה בגלל הגירושין שלך.
כלל לא.
אבל אני קצת מרגישה במצוקה לשבת ברכב
שלא עובר תחזוקה שוטפת.
בחייך, זאת אומרת, את לא נסערת שהנישואין שלך הסתיימו?
ובכן, בהתחלה, הרגשתי משהו דומה לאבל ואולי כעס,
אבל זו התגובה הטבעית של המערכת הלימבית
לתחושת בגידה בידי בן זונה נתעב.
בטח, בטח.
למרבה המזל, ההלם שלי הומתק במידת מה על ידי העובדה
שלא קיימתי איתו יחסי מין במשך שמונה שנים.
שמונה שנים?
זה כלום.
אני אחראית לאורגזמות של עצמי מ-1982.
איכסה.
מה כל-כך מצחיק?
זה בדיוק מה שאני אומרת באורגזמות, "איכסה."
יודעת מה? משקה יעשה לי טוב. את רוצה לעצור לשתות?
אני לא שותה. - אני כן, אלמד אותך.
לאונרד... לאונרד... לאונרד...
מה העניין?
הכנתי תה.
אני לא רוצה תה.
לא הכנתי לך תה.
זה התה שלי.
אז למה אתה מספר לי?
זה פתיח לשיחה.
זה פתיח מעפן לשיחה.
באמת? אנחנו משוחחים. ניצחון.
מה אתה רוצה, שלדון?
אני רוצה לעזוב את החללית "אנטרפרייז"
במעבורת יחיד הפונה לעבר כוכב הלכת בו אני שולט
הידוע כ-"שלדון אלפא פייב."
גם אני רוצה בזה.
למה אתה כאן?
כדי לנחם אותך, כמובן.
לא, זה בכלל לא יעבוד.
אנחם אותך מכאן.
לאונרד,
אתה חווה משבר יונגיאני קלאסי
בו הפרט המזדקן מתאבל על אובדן
יחידת המשפחה האידיאלית שלעולם לא תיתפש.
תודה, זה מאוד מנחם.
זה לא החלק המנחם.
לא? - לא, לא.
החלק המנחם הוא שלגרמנים
יש מונח לתחושה שלך.
"ולטשמרץ."
הפירוש הוא, הדיכאון שעולה
מהשוואת העולם כמות שהוא
לעולם האידיאלי ההיפותטי.
אתה צודק, אני באמת מרגיש טוב יותר.
הגרמנים תמיד היו עם מנחם.
רק זכור, לאונרד, במקום בו המשפחה הביולוגית שלך אכזבה אותך,
תמיד יהיה לך אותי, המשפחה הפונדקאית שלך.
אתה המשפחה הפונדקאית שלי?
אם זה מנחם, גם אני לא מרוצה מזה. לילה טוב.
טוב, הפעם נסי לשתות הכל בבת אחת.
איכסה.
אני תופסת ראש בעצמי משנת 2003.
עוד סיבוב לי ולאחותי.
אני מרגישה חמימות מתפשטת בגפיים שלי.
כל עוד את לא מרגישה חמימות זורמת במכנסיים שלך, את בסדר.
זה מרתק.
אני מרגישה ירידה מיידית במעצוריי.
לדוגמא,
אני שוקלת ברצינות לבקש ממנקה השולחנות
לאנוס אותי בסמטה כשאני אוכלת עוגת גבינה.
מה דעתך?
אנחנו ידועים בעוגות הגבינה שלנו.
תן לנו שוב. - כן.
אם מעט זה טוב, עוד בוודאי טוב יותר.
היי, בב', נחשי מה? - מה?
אני שוכבת עם הבן שלך.
באמת?
איזה מהם?
זה שמולו אני גרה... מולו.
כמה נוח.
איך יצא הפין שלו?
בברלי, אני לא יכולה לדבר עם אמא של חבר שלי על הפין שלו.
הוגן.
מה תוכלי לספר לי, אם בכלל, על הפין של מנקה השולחנות?
למען האמת, רק טעמתי את עוגת הגבינה.
שוב.
לאונרד לא רצה לספר לך שאנחנו יוצאים.
באמת?
זה אומר שהוא מתבייש לגבי מערכת היחסים שלכם
או שלא אכפת לו מספיק מאמא שלו כדי לספר לה שהוא בקשר.
בכל מקרה, אחת מאיתנו צריכה להיעלב.
בואי נגלה מי מאיתנו.
לכי לתפוס מונית.
אני אחליק את הכרטיס שלי לכיס האחורי של מנקה השולחנות,
ואחפון את הישבן הימני המוצק שלו תוך כדי.
לאונרד?
ילדון!
צא הנה!
אמא שלך רוצה לדבר איתך!
מה לעזאזל קורה כאן?
אתה בצרות.
למה לא אמרת לי שאתה נותן באחותי?
אמרתי את זה כמו שצריך?
כן, לא רע, לא רע.
אתן שיכורות?
אני מקווה.
אחרת, למה לנו לעצור ב-"דל טאקו?"
כעת, איך היית יכול לא לספר לי שאתה במערכת יחסים
עם האישה הצעירה, הנפלאה והמקסימה הזו?
תודה לך. - אין בעד מה.
זה כי היא לא מלומדת,
לכודה במשרת שירות בזויה?
מה לעזאזל קרה ל-"נפלאה ומקסימה?"
איך זה שלא סיפרת לי
שאת ואבא מתגרשים?
איך זה שלא סיפרת לי שעברת ניתוח?
איך זה שלא סיפרת לי שהכלבה שלי מתה?
רגע, רגע, רגע...
אני שומעת אותך אומר
שאתה רוצה קשר אם-בן אינטימי יותר.
נכון.
הנה. מאוחר.
עכשיו, לך למיטה.
הרגשה חמימה מתפשטת בלב שלי.
זה ה-"דל טאקו."
למה לאונרד דופק בעדינות את הראש שלו בדלת חדרו?
אם כבר תחושות חמימות... בוא הנה.
לא, אני מעדיפה את מנקה השולחנות.
תודה שאתה לוקח אותי לשדה התעופה.
אין בעד מה.
שוב, אני נוהג.
אני כאן.
בבקשה, יש לי האנג אובר רציני
ואין לי מצב רוח לספק את הצורך שלך באישור.
שלדון, אני מקווה שתסלח לי
על ההתנהגות הלא הולמת שלי אמש.
אני לא מאשים אותך.
היית שיכורה.
תודה.
אני מאשים את פני.
גם אני מאשימה את פני.
פני רעה.
רק רגע, על מה אתם מדברים?
איזו התנהגות לא הולמת?
אני חושבת שעדיף שלא תדע.
מוסכם. - מוסכם.
שיהיה... מוסכם.
ואני רוצה שתשמור היטב על האישה הצעירה הזו.
תודה, בברלי.
אין בעד מה.
אין בפניה הרבה תקוות לעתיד.
אל תיתן לה גם להיות אחראית על האורגזמות של עצמה.
אמא, זוכרת שהתלוננתי שאת לא מתקשרת איתי מספיק?
כן, יקירי. - התגברתי על זה.
תורגם וסונכרן ע"י Qsubs מצוות Limor EM
היכנסו כדי לתרום במאבק: www.Qsubs.org