טוב, באווטאר כשהם שוכבים בפנדורה,
הם מחברים את זנבות הסוס שלהם,
אז אנחנו יודעים שזנבות סוס הם כמו האיברים שלהם.
כן... אז?
אז, כשהם רוכבים על סוסים, ועפים על הציפורים,
הם משתמשים בזנבות הסוס שלהם גם כן.
לאן אתה חותר?
אני אומר שאם הייתי סוס או ציפור,
הייתי מאוד לחוץ ליד ג'יימס קמרון.
מדהים אותי איך אתה כל הזמן רודף
דברים בדיוניים כשיש דברים חשובים יותר
להדאיג אותנו בעולם האמיתי.
לדוגמא, למה וויליאם שאטנר
לא הופיע בסרט החדש של "סטארטרק?"
היי, שלדון.
הייתי במשרד ההנהלה,
ושמעתי במקרה את שם הזוכה
בפרס המדע של הנשיא השנה.
ואתה רוצה להציק לי עם העובדה
ששוב מתעלמים מתרומתי?
אני הוויליאם שאטנר של הפיזיקה התיאורטית.
טוב, אני אשחק.
איזה נוכל מתייפייף ושחצן
מכבדים השנה?
אני כל-כך שמח ששאלת את זה כך. אותך.
זכיתי? - זכית.
זכיתי!
זה מדהים.
לא שזכיתי בפרס, איש לא ראוי לו יותר.
למעשה, אני מניח שטעיתי.
זה לא מדהים, זה יותר בלתי נמנע.
אני לא בטוח מה לעשות קודם.
אולי כדאי שאתקשר לאמא שלי.
רגע! אני יודע...
אערוך ראיון עם עצמי ואפרסם אותו ברשת.
יופי לו.
כן, הדבר האחד שהוויליאם שאטנר
של הפיזיקה התיאורטית היה צריך זה ליטוף של האגו.
ה מ פ ץ ה ג ד ו ל עונה 3 - פרק 18
תורגם וסונכרן ע"י Qsubs מצוות Limor EM
זה לא נראה כאילו החנית הזו
כמעט עברה דרך הגולגולת שלכם?
לא.
היי, לא רצית ברד ב-"סבן אילבן,"
אתה לא מקבל משקפיים.
זו תהיה עוד שיחת ברכות בשבילי.
השתק, בבקשה.
רגע, רגע, חכה... חץ בוער.
הלו?
הנשיא מורטון, מה שלומך, אדוני?
כן, ציפיתי לשיחה ממך.
לפני שלוש שנים.
אני מבין.
רגע. מה יקרה אם אבחר לא לנאום?
ואם אני לא רוצה לוותר על הפרס?
ממש עטפת אותו יפה עם פפיון.
בסדר.
תודה.
בעיה.
מה?
הם מצפים ממני לנאום בארוחה.
אני לא יכול לנאום.
לא, טעית.
אתה כל הזמן עושה נאומים.
אתה לא יכול לשתוק.
כן, לפני הסרט,
הרצית 20 דקות על למה גוואקמולי הופך לחום.
הוא הפך לחום בזמן שדיברת.
נוח לי לגמרי לדבר מול קבוצות קטנות.
אני לא יכול לדבר מול קהל גדול.
מה זה קהל גדול בשבילך?
כל קבוצה גדולה מספיק לדרוס אותי למוות.
לפי כלל אצבע, 36 מבוגרים או 70 ילדים.
שלדון, מזל טוב.
הבאתי לך עוגת גבינה מהעבודה.
אתה יודע, בגלל הפרס שלך,
לא כי מנקה שולחנות התעטש עליה.
אני לא מקבל את הפרס.
למה לא?
מתברר שלשלדון קופר הגדול יש פחד במה.
זו לא סיבה לסגת.
אתה יודע, חלקו לי פעם כבוד די גדול בתיכון,
ופחדתי להופיע מול קהל גדול,
אבל עשיתי את זה, ויודע מה?
העולם נראה די טוב
ישוב על ערימת שחת בפורד אף-150
כחבר בחצר מלכת התירס.
תודה.
כן, אני אזכור את זה
אם אי פעם אהיה מועמד לפרס נובל לשלום הכפר.
שלדון, אתה מתנהג בצורה מגוחכת.
באמת?
תרשו לי לספר לך סיפור.
איפה 70 ילדים כשצריך אותם?
הייתי בן 14 וסיימתי לימודיי "סומה קום לאודה."
"סומה קום לאודה" זה "בהצטיינות" בלטינית.
אני פשוט מתה על איך שאתה מדלג על הקטע
בו אף-אחד לא שואל.
הייתי הנואם וציפו ממני לתת את נאום הפרידה.
אפילו עכשיו, אני זוכר את הרגע
שעליתי לדוכן והסתכלתי על הקהל.
היו בטח אלפי אנשים.
הלב שלי התחיל לדפוק בחזה שלי.
התחלתי לנשום בכבדות.
הראייה שלי נהייתה מטושטשת, ולפני ששמתי לב...
אלוהים.
אלוהים אדירים.
שלדון?
שלדון, אתה בסדר?
אל תרמסו אותי.
בחייך, אמא.
את יודעת למה אני לא יכול לקבל את הפרס.
עם כל הכבוד, אני לא חושב שתפילות יעזרו.
לא, לא שמעתי את השיר "ישו, תפוס במושכות."
לא, לא, לא.
את לא צריכה להתחיל לשיר אותו.
כן, אני אקנה אותו באייטיונס, אמא.
להתראות, אמא.
שלום.
שב. אנחנו רוצים לדבר איתך.
אני בצרות?
אמא שלי התקשרה אליכם?
פשוט שב.
אנחנו חושבים שנוכל לעזור לך עם פחד הבמה שלך.
אני בספק.
אני לא מצאתי דרך,
ואני הרבה יותר חכם מכם.
כן, אבל אתה לא חכם יותר מכולנו ביחד.
אני מצטער. לזה התכוונתי.
טוב, הבעיה שלך
היא שאתה מנסה לעשות זאת לבדך.
אנחנו יכולים לעזור לך. נוכל להיות הצוות שלך.
כמו פרופסור אקסבייר והאקס-מן שלו.
אני באמת אוהב את האקס-מן.
ראיתי אקס-מן?
כן, צפינו בו בשבוע שעבר.
אמרת שהוא מוצא חן בעינייך.
אני אומרת הרבה דברים, מתוק.
אז, מה דעתך, שלדון?
אני לא יודע.
אם אתם האקס-מן שלי, מה הכוחות שלכם?
אני אקח אותך לקניות.
נקנה לך חליפה חדשה.
אולי יעניק לך ביטחון עצמי.
זו לא ממש מוטציה שתכניס אותך
למוסד אקסבייר לצעירים מחוננים, אבל תמשיכו.
לאונרד?
חשבתי שאוכל לנסות לנתח אותך
ולהגיע לשורש החרדה שלך.
מה מסמיך אותך לנסות להבין את מוחי?
אמא שלי היא פסיכיאטרית מאוד מוערכת,
ואני בטיפול מאז האשימה אותי
בתלות בהנקה.
ראג' אומר שהוא יוכל ללמד אותך...
איך קראת לזה?
אני לא יודע, איזה קשקוש מדיטציה הודי.
אני מבין.
אני מניח שמאחר שכולכם
העמדתם את הרף נמוך כל-כך,
אתם משאירים את התרומה המרשימה ביותר לסוף.
קדימה, האוורד.
המם אותי.
הכוח שלי הוא היכולת להעמיד פנים
כאילו הבעיות העלובות שלך מעניינות אותי.
וזה תקף 24/7, חבר.
ואני מעריך את העמדת הפנים.
אז, מה אתה אומר, שלדון?
אנחנו האקס-מן שלך?
לא.
האקס מן נקראו על שם ה-"אקס" בצ'ארלס אקסבייר.
מאחר שאני שלדון קופר,
אתם תהיו הסי-מן שלי. )נשמע כמו: זרע(
זה לא שם טוב.
טוב, שלדון.
אני אוביל אותך
דרך סדרת תרגילי מדיטציה.
השיטות הללו הגיעו ממורים רוחניים קדמונים מהודו,
ועזרו לי להתגבר על פחדיי שלי.
ועדיין, אתה לא מסוגל לדבר עם נשים.
אמת, אבל הודות למדיטציה אני מסוגל להישאר
באותו החדר איתן מבלי להטיל שתן.
כעת... עצום את עינייך.
טוב, אבל אל תרביץ לי.
מה?
כשהייתי קטן, אחותי הייתה אומרת לי,
"תעצום את העיניים, ותקבל הפתעה",
ואז הייתה מרביצה לי.
אני לא ארביץ לך.
זה מה שאחותי הייתה אומרת.
אתה רוצה לעשות את זה או לא?
אני מצטער. המשך.
בסדר.
דמיין את עצמך במקום
בו אתה הכי מרגיש בבית.
איפה זה?
סים סיטי.
ליתר דיוק, הסים סיטי שאני עיצבתי...
שלדונופוליס.
טוב, אתה בשלדונופוליס.
איפה בדיוק?
בכיכר שלדון? במגדלי שלדון?
איצטדיון שלדון, בית השלדונים הנלחמים?
איפה שתרצה.
חשבתי שזו אמורה להיות מדיטציה מודרכת.
בסדר. אתה בכיכר שלדון.
באמת? בתקופה הזו של השנה?
קצת קריר.
אז תלבש מעיל.
אני מניח שאני יכול ללכת למרכז העיר
ולקחת משהו משל-מארט.
כן, מה שתגיד. לך תקנה מעיל.
אתה יודע, הדבר היפה בשל-מארט זה שהוא בבעלותי,
אז אני מקבל %הנחה של 15.
הדבר הארור בבעלותך.
פשוט קח מעיל מזורגג!
תראה, לא עשיתי רווח ברבעון האחרון
בכך שהורדתי מוצרים מהמדפים סתם כך.
טוב.
שילמת על המעיל, ואתה בכיכר שלדון.
חכה רגע.
זה קרדיגן. אני צריך לכפתר אותו.
אוי, לא.
מה עכשיו?
מפלצת דמוית-גודזילה מתקרבת אל העיר.
אני צריך לקחת את אנשיי למקום מבטחים.
אנשי שלדונופוליס, כאן ראש העיר שלכם.
בואו אחריי.
אם הילדים לא יכולים לרוץ, השאירו אותם מאחור.
האימה המדומה!
ראג?'
בדיוק כפי שחשדתי.
מדיטציה זה סתם קשקוש.
אני מפקפק בהנחה שלך.
איך חליפה חדשה תעזור לי להימנע
מתעלפות מול אולם מלא באנשים?
היא תיתן לך ביטחון עצמי.
לפעמים כשאני לחוצה ממשהו
אני הולכת לקנות חולצה חמודה או חצאית כיפית
ויש לי נקודת מבט חדשה על החיים.
את לא מבינה לבסוף
שאת אותו האדם הלחוץ
בחולצה חמודה או חצאית כיפית?
כן, ואז אני קונה נעליים.
בוא נראה מה יש לנו.
זה נחמד.
זה רק בצבע אחד.
כן, אז?
זה הרבה כסף בשביל צבע אחד.
בסדר, למה שלא תבחר מה שאתה אוהב.
זה די בולט.
לא, אתה טועה.
זה מעולה.
הייתה לי חליפה כזו כשהייתי בן 6.
טוב, אני חושב שיש לנו מנצחת.
איפה לעזאזל מצאת את זה?
במחלקת הנשף.
זה מגוחך.
אומרת חברה לשעבר בחצר מלכת התירס.
בבקשה רק תמדוד את זו.
טוב.
אבל כל מה שאלבש עכשיו רק יחוויר מולה.
זה מגוחך. אני נראה כמו ליצן.
אז, שלדון...
מה שלומך?
כך אתה מתחיל טיפול פסיכולוגי?
"מה שלומי?"
הובטח לי מסע בנהרות
אל תוך סבך תת המודע שלי.
במקום זה, אני מקבל את אותה השאלה שאני שומע
מהגברת שחותכת את הבולוניה שלי ב-"ראלפ'ס."
אני מצטער, אתחיל מחדש.
יעזור לך
אם אספר לך על החלומות שלי?
אני לא יודע, אולי.
חלמתי לאחרונה
שאני ענק.
אבל הכל סביבי התאים בקנה מידה,
אז זה היה נראה נורמלי.
איך ידעת שאתה ענק
אם הכל התאים בקנה המידה?
לבשתי מכנסיים במידה מיליון.
אולי פשוט נדבר?
תרופת הדיבור.
תרופה קלאסית של פרויד. בחירה טובה.
אם זה יעזור להאיץ את העניינים,
התשובות שלי למבחן כתמי הדיו של רורשאך הן,
א', עטלף, ב', עטלף,
ג', עטלף,
וד', אבא שלי רוצח את אמא שלי עם מחט תת-עורית.
אולי פשוט אני אתחיל?
לפעמים אנשים מתקשים לקבל שבחים
אם, ברמת התת-מודע,
הם לא מרגישים שזה מגיע להם.
אתה חושב שאולי זה מה שקורה כאן?
באמת, לאונרד?
אתה תנסה למחזר
את תסביך הנחיתות של אדלר?
אני בטח יכול לקבל את זה מהאישה ב-"ראלפ'ס."
והיא תיתן לי דוגמית של גבינה בחינם.
אבל יכול להיות שזה חלק מהבעיה שלך.
תרשה לי להדגים לך,
כשהייתי בן 8,
זכיתי בסרט ביריד המדע על הפרויקט שלי,
"האם שעועית לימה גדלה טוב יותר לצלילי מוזיקה קלאסית".
אבל אמא שלי ציינה
שזה היה רק חידוש לפרויקט הקודם של אחי
"האם שעועית לימה גדלה פחות טוב לצלילי רוקנ'רול."
הרגשתי כל-כך אשם, שהחזרתי את הסרט.
ואיך זה גרם לך להרגיש?
נורא.
עבדתי ממש קשה על הפרויקט הזה.
הייתי ער כל הלילה ושרתי את מלודיית הליצנים מ-"ליצנים"
לנבט של שעועית לימה.
תמשיך.
זו לא הייתה אשמתי.
מעולם לא ראיתי את הפרויקט של אחי.
ואמא שלי הייתי יכולה לומר לי לפני כן
במקום בטקס, מול כולם.
אז, אני שומע אותך אומר שאתה כועס על אמא שלך.
ועוד איזה, אני כועס על אמא שלי.
בשם אלוהים, הייתי בן 8.
היא השפילה אותי.
ואז שוב התחילו ההרטבות במיטה.
תודה, לאונרד.
על מה?
אם מישהו פגום כמוך
יכול למצוא את דרכו לזחול מהמיטה כל בוקר,
אני חושב שאוכל לעמוד בטקס פרסים פשוט.
רגע, זה הכל? חשבתי שיש לנו שעה שלמה!
ערב טוב, גבירותיי ורבותיי.
שמי ד"ר לאונרד הופסטאדר,
וזהו הכבוד הגדול שלי להציג את הזוכה
בפרס הנשיא למדע השנה
וחברי הטוב, ד"ר שלדון קופר.
אבל לפני זה,
הייתי רוצה לחלוק איתכם מכתב מאמא של שלדון,
שנבצר ממנה להיות כאן הערב.
האין זה נחמד?
אמא שלו שלחה לו מכתב.
היא גאה בו.
אני תוהה איך ההרגשה.
"שלי היקר",
כך היא קוראת לו.
שלי, זה שם חיבה.
אתם יודעים מה שם החיבה של אמא שלי לי?
לאונרד.
אבל אני סוטה מהנושא.
"שלי היקר"...
אלוהים.
מה קרה?
אני מרגיש סחרחורת.
אל תדאג.
אתה מוקף בסי-מן שלך.
אני לא יכול לעשות את זה.
אני אתעלף.
הנה, שתה את זה. זה ירגיע אותך.
אלכוהול?
אני לא שותה אלכוהול.
בסדר, תתעלף.
אני לא מרגיש שונה.
האלכוהול הזה לא אפקטיבי.
הנה, תבדוק אם זה עובד.
קודם כל,
הפרויקטים היו שונים לחלוטין.
אני הראיתי שמוזיקה קלאסית מטפחת את השעועית
וגורמת להן לצמוח, אבל אמא שלי
לא שמעה לי.
אם תרצו להסתכל על מערכת הגומלין בין טיפוח לגדילה,
אני רוצה לציין שאחי גבוה ממני ב-2 ס"מ.
אני מוכן.
כן.
גבירותיי ורבותיי,
אורח הכבוד שלנו, ד"ר שלדון קופר.
תודה, קטנצ'יק, אני אמשיך מכאן.
טוב, אנשים, אתם מוכנים לעשות חיים?
אתם יודעים את הבסיס לחשבון דיפרנציאלי
וידע של שנה לפחות בטופולוגיה אלגברית?
אז הנה הבדיחות.
למה התרנגולת חצתה את טבעת המביוס?
כדי להגיע לאותו צד,
באזינגה!
נויטרון נכנס לבר ושואל,
"כמה עולה משקה"?
הברמן אומר, "בשבילך, חינם אין-מטען."
הלו?
אני יודע שאתם שם.
אני שומע אתכם קולטים חמצן
ופולטים דו-תחמוצת הפחמן.
נראה שיש לנו נכבדים אקדמאים בקהל.
ד"ר רנדל ממחלקת הגיאולוגיה,
האדם היחיד שישמח כשלוקחים את העבודה שלו כמושחם מאליו.
אני צוחק על הגיאולוגיסטים, כמובן,
אבל רק מפני שאין לי כבוד לתחום.
בואו נהיה רציניים לרגע.
מדוע כולנו כאן?
כי אנחנו מדענים.
ומה מדענים חוקרים?
את היקום.
וממה עשוי היקום?
אני כל-כך שמח ששאלתם.
"יש אנטימון, ארסן, אלומיניום, סלניום,
"ומימן, חמצן, חנקן ורניום
"וניקל, ניאודימיום, נפטוניום, גרמניום"...
כולם!
"וברזל, אמריציום רותניום, אורניום,
"אירופיום, זירקוניום לוטציום, ונדיום"...
רק האסיאתיים!
"ולנתן ואוסמיום ואסטטין ורדיום"...
פני, לאונרד.
תוכלו לענות על מספר שאלות
שיש לי לגבי אירועי אמש?
בטח.
שאלה ראשונה...
איפה המכנסיים שלי?
אולי תרצה לבדוק את יוטיוב.
מה אני מחפש?
זה כבר נטען. רק תפעיל.
טוב, אנשים, בואו נעבור לחשבון.
זוהי רק החשיבה התלת-מימדית
שמגבילה את הדמיון שלנו.
אני יכול להוריד את המכנסים ממעל הראש שלי?
כמובן שלא.
הגוף שלי מפריע.
אבל...
אם הייתה לנו גישה למימדים גבוהים יותר,
היינו מסוגלים להעביר את המכנסיים מסביב לגוף שלנו
דרך המימד הרביעי...
וימי הפלת המכנסיים שלנו יגיעו לקצם.
אלוהים...
זה לא יכול להיות משפיל יותר.
תן לזה רגע.
כעת, לאסטרונומים שבקהל,
התכוננו לראות את הצד האפל של הירח.
והנה אורנוס. )נשמע כמו: החור(
תורגם וסונכרן ע"י Qsubs מצוות Limor EM
www.Qsubs.org