‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫מהו משחק?‬
‫מישהו?‬
‫- אונ' ווסליאן -‬
‫מישהו?‬
‫המשחק הוא להשאיר הכול מאחור ו... ‬
‫ולהפוך למשהו חדש לגמרי.‬
‫מהו משחק? מישהו?‬
‫המשחק הוא להשאיר הכול מאחור ו... ‬
‫להפוך למשהו חדש לגמרי.‬
‫- פרופסור הורסמן -‬
‫מהו משחק?‬
‫מישהו?‬
‫המשחק הוא להשאיר הכול מאחור‬ ‫ולהפוך למשהו חדש לגמרי.‬
‫מעולה.‬
‫וזה טוש לא מחיק.‬
‫- טסקיו -‬
‫- בוג'ק הורג -‬
‫- הוליוו -‬
‫- לימודי סצנות, רמה בינונית,‬ ‫עם בוג'ק הורסמן -‬
‫- ערב סצנות אמריקניות מודרניות‬
‫של סטודנטים למשחק מווסליאן -‬
‫- מהו משחק? -‬
‫בוקר טוב, שמי פרופסור הורסמן,‬
‫והשם יישאר על הלוח המחיק הזה לנצח,‬
‫וזה קורס לימודי סצנות, רמה בינונית.‬
‫מהו משחק? מישהו?‬
‫טוב. אתה.‬
‫לפי סטניסלבסקי,‬
‫המשחק הוא הרצון ליצור בתוך אדם‬
‫חיים אחרים, עמוקים ומעניינים יותר,‬
‫מאלה שבאמת מקיפים אותו,‬
‫או אותה.‬
‫טוב, כן, אבל גם... כן?‬
‫מייזנר היה אומר, "המשחק הוא להתנהג בכנות‬ ‫בנסיבות דמיוניות,‬
‫המשחק הוא להתנהג בכנות בנסיבות דמיוניות."‬
‫טוב, וואו. אם כך, זה משחק. אבל מהו...?‬
‫חבר'ה, אני חוששת שהקורס הזה‬ ‫נעשה מאוד תאורטי-תאורטי למחצה.‬
‫כן, עמדתי להגיד את זה.‬
‫כשהטכניקה צריכה להיות‬ ‫אמצעי לאמנות סוחפת יותר.‬
‫ובכן, רהוט למדי.‬ ‫-סליחה, פרופסור סוס. מהו משחק?‬
‫המשחק הוא ה... ‬
‫המשחק הוא... ‬
‫אני לא יודע מהו משחק.‬ ‫אני לא יודע מה אני עושה.‬
‫אני לא צריך להיות פה.‬
‫לא, אני לא רוצה לוותר. אני משחק! זה המשחק.‬
‫הכיתה משוחררת.‬
‫אבל נשארו עוד שעה ו-20 דקות.‬
‫כן. שוב, שיחקתי.‬
‫נשמעת רציני.‬
‫במקום לשפוט את המשחק שלי,‬ ‫אולי אתם תשחקו ואני אשפוט אתכם?‬
‫כן. טענה טובה.‬ ‫-באמת?‬
‫נוכל‬‫ להראות לך את הסצנות‬ ‫שעבדנו עליהן בסמסטר שעבר.‬
‫בטח.‬
‫זה מ"בום, אימא".‬ ‫-בזמנכן החופשי.‬
‫אימא, איפה הרימון של אבא‬ ‫ממלחמת העולם השנייה שעדיין יש לו נצרה?‬
‫למה שתרצי דבר ישן כזה?‬
‫הערב, בכוונתי לפוצץ את עצמי.‬
‫איפה המגבות הרזרביות?‬
‫טוב, טוב. תעצרו, תעצרו.‬ ‫-מה?‬
‫המחזה הזה מתרחש באנגליה?‬ ‫-לא.‬
‫א‬‫ז‬‫ למה את מדברת במבטא אנגלי?‬
‫אני משחקת.‬
‫רק כתרגיל, אולי תשתמשי בקול הרגיל שלך.‬
‫וטוני, כשאת אומרת לאימא שלך‬ ‫שאת מתכוונת להתאבד,‬
‫השורה הבאה בסצנה,‬ ‫"איפה המגבות הרזרביות", נכון?‬
‫והדמות מתנהגת באגביות,‬
‫כך שאולי היא צריכה להתנהג באגביות‬ ‫גם כשהיא אומרת שהיא תתאבד,‬
‫כאילו שזה עניין רציני,‬ ‫אבל זה לא עניין רציני בעיניה.‬
‫זו האירוניה של הסצנה.‬
‫זה חכם מאוד.‬
‫כן. כן, נכון.‬
‫טוב, בואו נראה את זה שוב.‬
‫ובכן, יקירי, באילו משחקים משעשעים נשחק?‬
‫שנשחק "ארץ עיר"?‬
‫אני מתעב "ארץ עיר"!‬
‫לא משנה מה האות,‬ ‫את תמיד עונה באזכורים מעורפלים‬
‫לתינוק שמעולם לא נולד לנו!‬
‫תעצרו. שניכם מדברים אל הקהל.‬
‫אני רוצה שתדברו זה לזה. אתם מנהלים שיחה.‬
‫היי! מי אתה?‬
‫מי אני? לך לעזאזל, זה מי שאני!‬
‫המידע אצלי. המידע מגובה גוברי פולס.‬
‫זה מידע טוב!‬
‫האבה-האבה! אני חרמן למידע!‬
‫טוב, השאלה שלי היא כזו,‬
‫הדמות שלך יודעת שהיא חרמנית למידע,‬
‫או שהיא מגלה את זה?‬
‫מי עכשיו? יופי. איזו סצנה?‬
‫הסצנה היא שאני מאחרת לקורס הבא שלי.‬
‫היינו אמורים ללכת לפני 20 דקות.‬
‫לעזאזל, סליחה. נתראה ביום רביעי.‬
‫עבודה נהדרת היום. כל הכבוד, צוות.‬
‫עשינו זאת. זה היה נהדר, נכון?‬ ‫כמה טוב הייתי?‬
‫- האלכוהוליסט -‬
‫ויטפילד, אנחנו פה כבר שישה שבועות.‬ ‫איך זה הולך, לדעתך?‬
‫אני חושב שאני מכסח את הצורה.‬ ‫-טוב. אני מעריך את הביטחון העצמי.‬
‫אני יודע שמשחק הוא החוג הראשי שלך,‬
‫ואני מניח שאני פשוט... רציתי לוודא‬ ‫שאתה לומד גם בקורסים אחרים.‬
‫כמו כלכלה לדוגמה או אולי קורס שרברבות‬
‫או קורס קופאי השכרת רכב? לא יודע.‬
‫מה היית רוצה לעשות בחיים‬ ‫אם עניין המשחק לא היה מסתדר?‬
‫רק רגע, אתה חושב שאני לא שחקן טוב?‬
‫אתה אמרת "לא שחקן טוב",‬ ‫אבל עכשיו שאמרת את זה... ‬
‫יש שיגידו שאין שחקנים גרועים,‬ ‫רק מורים גרועים.‬
‫מה עם ג'ייסון סיגל?‬ ‫הוא היה שחקן גרוע ב"מורה רעה".‬
‫אני שחקן נהדר.‬
‫אתה עוד תראה.‬
‫טוב.‬
‫היא ידעה שהייתי שיכור,‬
‫אבל עדיין נתנה לי לנסוע משם עם ג'ונתן.‬
‫אני שתיין!‬
‫אלוהים, לא היה לי מושג, אני... ‬
‫האלכוהול לקח ממני הכול.‬
‫את העבודה שלי כטייס מסחרי, את אשתי.‬ ‫-מה לעזא...?‬
‫את שני הדברים האלה.‬
‫טוב, אני מבין מה קורה.‬
‫מצטער, כולם. זה אחד מתלמידי המשחק שלי.‬
‫הוא מנסה... ‬ ‫-מי זה ויטפילד?‬
‫אף אחד לא אמר "ויטפילד".‬ ‫-שמי וויפ וויטאקר.‬
‫עקבת אחריי לכאן?‬ ‫-שתיתי את בקבוקי הוודקה במטוס.‬
‫הטסתי את המטוס במהופך.‬
‫כן, אני שיכור ברגע זה.‬
‫לא, אל... ‬ ‫-כולנו היינו שם, בן אדם.‬
‫הוא לא היה שם. זו עלילת הסרט "הטיסה".‬
‫זה הרטיב את המשרוקית הישנה.‬ ‫-אני מצטער מאוד.‬
‫עברתי עכשיו את רמת האלכוהול בדם‬ ‫של 0.8 אחוזים לחלוטין.‬
‫אני בצרות. אני שפוך.‬ ‫-זה ממש מזלזל.‬
‫הפוך, שתוי, גמור.‬ ‫-אנו עובדים קשה כדי ליצור מרחב בטוח.‬
‫שיכור, מבוסם, מרוח, מפורק.‬ ‫-אני מצטער מאוד. אני מזהה זאת.‬
‫אירי, מרוסק, מסובב.‬ ‫-אני מעריך את החדר הזה, רק שתדעו.‬
‫מחוסל.‬ ‫-באמת, שוב.‬
‫מעולף, דפוק.‬ ‫-אני מצטער על כל זה מאוד.‬
‫אני מצטער מאוד.‬ ‫-לסיכום, אני שתיין.‬
‫השי"ן הגדולה.‬
‫בסדר, תשתוק. אתה שתיין.‬
‫טעות! שיחקתי!‬
‫נראה שהתלמיד הפך לתלמיד-י.‬
‫וואו, שחקן.‬
‫- לנסות -‬
‫עבירה! היא עברה בעבירה, השופט!‬ ‫איפה המשרוקית?‬
‫יש נשים שמשליכות נשים לכל עבר!‬
‫מה זה, ריצת הכלות ב"פיילינ'ס בייסמנט"?‬
‫מי איתי?‬
‫טוב.‬
‫מותר לעשות את זה ברוגבי.‬ ‫-מה? באמת?‬
‫וגם, אף אחד לא יודע‬ ‫מה זה "פיילינ'ס בייסמנט".‬
‫חבל. שילמת על המעיל הזה יותר מדי בוודאות.‬
‫זה נגמר? ניצחנו?‬
‫את ממש טובה, נראה לי.‬
‫אל תרגיש שאתה מוכרח לבוא לדברים האלה‬ ‫אם זה לא הקטע שלך.‬
‫לא, אהבתי את זה. תראי אותנו, עושים מכללה.‬
‫אני רק אומרת שיש לך הדברים שלך‬ ‫ולי יש הדברים שלי. זה בסדר.‬
‫רוצה ללכת לאכול משהו?‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫כשאנחנו מנצחות,‬ ‫כולנו הולכות לחגוג ב"קונספירסי".‬
‫נשמע כיף. אפשר להצטרף?‬ ‫-לא נראה לי שכדאי.‬
‫זה בר, ויהיה שם אלכוהול.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-ובחורות צעירות.‬
‫מה הקשר?‬ ‫-שום דבר. אני רק מציינת עובדה.‬
‫טוב. א‬‫ז ‬‫אני מניחה שנתראה.‬ ‫-לא הייתי רוצה להיות במקומך!‬
‫אבל הייתי רוצה. את מגניבה.‬
‫תודה.‬
‫כן, יופי. תמשיכו לעשות את מה שהם עושים.‬
‫טוני, את החברה הכי טובה של הוליהוק.‬
‫האמת שאנחנו בריב כרגע.‬ ‫-שוב?‬
‫הריבים שלנו הם כמו שירים של אדל.‬
‫כולם די אותו דבר, אבל עם פרטים אחרים.‬
‫טוב, את מבינה את עניין הרוגבי הזה?‬ ‫-האמת? לא.‬
‫היא חזרה מחופשת החורף תוקפנית בטירוף,‬ ‫אבל זו הוליהוק, נכון?‬
‫פתאום, היא מחליטה, "זה הקטע שלי עכשיו,‬
‫וכ‬‫ולם‬‫ צריכים לתמוך בזה."‬
‫כלומר, מה אנחנו אמורים לעשות עם זה?‬
‫אני מניח... שלתמוך בזה.‬
‫תוציאו אותו החוצה, תוציאו... כן, יפה.‬
‫ריצה יפה! יפה מאוד!‬
‫טאצ'דאון! זו אחותי!‬
‫ניסיון יפה!‬
‫ניסיון? היא הצליחה. היא הבקיעה.‬
‫קוראים לזה ניסיון.‬
‫נסה לעמוד בקצב.‬
‫- אהבת הרוגבי -‬
‫יש!‬ ‫-יש, "קרדינלס"!‬
‫יופי!‬ ‫-יופי!‬
‫- ימי היין והרוגבי -‬
‫שתי הקבוצות מוחאות זו לזו כפיים,‬ ‫ואז לשופטים,‬
‫כפי שנהוג. ראה הערת שוליים.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫מה קורה, רוגרית?‬
‫שני ניסיונות, שתי הפיכות וגם שער הפלה?‬
‫ממש ג'ונה לומו!‬
‫משחק נהדר, הוק.‬ ‫-הוק!‬
‫אני אוהב את זה. אפשר לקבל כינוי, רג'ינה?‬
‫מה דעתך על "פרופסור הורסמן,‬ ‫חבר סגל מבוגר"?‬
‫אנחנו צריכות ללכת.‬ ‫-כן, לכו.‬
‫לכו. נתראה. נתראה במגרש המשחקים.‬
‫וו-ס-ל-יאן!‬ ‫-כן! קדימה, רוגבי!‬
‫ניתן בראש ונכסח וננצח!‬ ‫-קדימה, רוגבי!‬
‫כן!‬ ‫-רגע. איפה הוליהוק?‬
‫אתה מתכוון להוליהוק‬ ‫מנהיים-מנהיים-גווררו... ‬
‫- הוליהוק -‬
‫שלום. מה לעזאזל? פרשת מהרוגבי?‬
‫אלוהים, אתה נשמע כמו שלושה מהאבות שלי.‬
‫חמשת האחרים הרגישו הקלה.‬ ‫-היית טובה.‬
‫אני צריכה להתרכז בלימודים.‬ ‫אני לא פה רק כדי לפרוק כעסים.‬
‫כן, אבל רוגבי הוא הקטע שלנו.‬
‫טוב. אם כך, אני מניח שפשוט... ‬ ‫נמצא קטע חדש.‬
‫מה דעתך שהקטע שלי יהיה לקרוא‬ ‫את "צרות של מגדר" מאת ג'ודית באטלר,‬
‫והקטע שלך יהיה להיות מורה?‬
‫את בסדר?‬
‫אני פשוט עסוקה בלימודים.‬
‫יש לך מופע בעוד כמה שבועות?‬
‫"ערב של סצנות אמריקניות מודרניות"?‬
‫כן. אלך לזה.‬
‫יופי. נתראה אז.‬ ‫-כן, נתראה אז.‬
‫לא אם אראה אותך קודם... ‬
‫- הסידור -‬
‫שלום?‬ ‫-שלום, תקשיב,‬
‫זה רואה החשבון הטוב-מאוד שלך, גאז.‬ ‫-שלום, גאז.‬
‫שמתי לב עכשיו שהוצאת הרבה כסף בשנה שעברה.‬
‫הלכת לגמילה? כאילו, הרבה?‬ ‫-שמת לב לזה רק עכשיו?‬
‫יש לי המון לקוחות, בסדר?‬ ‫וזו הייתה שנת קוקאין גדולה בשבילי.‬
‫אבל אנו בסדר, בסדר.‬
‫פשוט תשתתף בעוד סרט ותהיה בסדר.‬
‫אתה עובד על סרט?‬ ‫-לא.‬
‫האמת שאני מרצה במכללה עכשיו.‬
‫מה? אתה שונא כסף?‬ ‫-גאז... ‬
‫לא, לא, זה בסדר. בעיקרון, אנחנו בסדר.‬
‫כפי שאמרתי לאשתי לפני שעזבה אותי‬
‫אני לא מודאג, וגם אתה לא צריך לדאוג.‬
‫אבל אולי נצטרך להיפטר מכמה נכסים.‬
‫עדיין יש לך המסעדה הזו?‬ ‫-"אלפנטה"?‬
‫אשמח להיפטר מבור הכספים הזה,‬ ‫אבל איזה אידיוט יקנה אותה?‬
‫השתכנעתי! בסידור הזה.‬
‫ברור שהשתכנעת, זה היה הרעיון שלך.‬
‫תסביר לי את זה עוד פעם אחת?‬
‫את תבלי הרבה זמן‬
‫עם סמל המין כוכב העל‬ ‫הבין לאומי, ג'ואי פוגו,‬
‫ותיצרו קשר רגשי קרוב.‬
‫אחרי שתבססו את החיבור הזה,‬
‫תחלקו ערב קסום אחד של מפגש מיני אינטימי,‬
‫שלאחריו, נסגור בינינו את החשבון,‬
‫תתחתני איתי, ולא תתראו שוב לעולם.‬
‫טוב, אני מניחה ששווה לנסות.‬ ‫-"מי הכלב הזה?"‬
‫מיסטר פינאטבאטר.‬ ‫-סלחו לי.‬
‫שלום? לא?‬
‫באמת? וואו, רק רגע.‬
‫פיקלס, כדאי לי לקנות את "אלפנטה"?‬
‫ואז תהיה גם בעלי וגם הבוס שלי.‬
‫כמו אייק וטינה טר... לא.‬
‫טוב, אני בטוחה שיש דוגמאות טובות.‬ ‫-מוכרחות להיות.‬
‫אבל קניית מסעדה היא התחייבות גדולה.‬
‫מה אם אהיה השותף העסקי שלך? אני אוהב אוכל.‬
‫רעיון נהדר, ג'ואי פוגו! אני בעניין!‬
‫שאתה תהיה בעניין. של זה. איתי.‬
‫יש לי רעיונות גדולים למקום הזה.‬
‫מילה אחת... שולחן מסתובב.‬
‫רק רגע.‬
‫לפני שנקבל החלטות פזיזות,‬ ‫אולי כדאי לחשוב על הטווח הרחוק... ‬
‫פיקלס, האיש שבטלפון מחכה,‬ ‫ואני לא רוצה להיות גס רוח.‬
‫סליחה, ברור. תסיים את השיחה שלך.‬
‫נמכר! טוב, מה אמרת?‬
‫וההשלכות.‬ ‫-שולחן מסתובב.‬
‫- הזקן -‬
‫היידי, לא תשיגי גבר בחיים‬ ‫עם כל הדיבורים שלך על פמיניזם‬
‫והסבא שלך בשווייץ‬ ‫וכל החברות העזים הקטנות שלך... ‬
‫תפסיק. טרי, הדמות הזו בת 28.‬
‫ככה אתה חושב שבחור בן 28 נשמע?‬
‫כלומר, כן?‬
‫אתה משתמש באותו קול של איש זקן‬ ‫לכל הדמויות.‬
‫אני צריך גימיק אם אני רוצה להצליח‬ ‫בעסקי השעשועים.‬
‫ב"עסקי השעשועים",‬
‫כשיש דמויות של זקנים,‬ ‫מלהקים זקנים אמיתיים.‬
‫אני אראה לך.‬ ‫-בבקשה, לא.‬
‫אתה עוד תראה.‬
‫נשארו עוד 20 דקות לשיעור.‬
‫נהגתי בגשר הזה שיכור מאות פעמים,‬ ‫אבל מעולם לא על קרח שחור.‬
‫בזמני, קראנו לזה "החלקלקים הנסתרים".‬
‫אוי לא.‬
‫אבל לא הלכנו לפגישות‬ ‫ודיברנו על הבעיות שלנו.‬
‫לא, זיקקנו אלכוהול באמבטיות.‬ ‫-לך, בבקשה. עכשיו.‬
‫מי זה טרי?‬ ‫-לא נאמר "טרי".‬
‫אפשר לשבת לזמן קצר?‬ ‫העצמות הזקנות האלה זקוקות למנוחה.‬
‫בטח, אל תתאמץ.‬
‫כולם, זה עוד אחד מהתלמידים שלי.‬
‫אני מצטער מאוד, אין לי מושג‬ ‫למה הם חושבים שזה ירשים אותי.‬
‫התפניתי בחיתול המבוגרים שלי עכשיו.‬
‫טרי... ‬
‫הנה אני, בערוב ימיי, אחרי ששתיתי את כולם.‬
‫העבודה שלי כטייס מסחרי... ‬
‫הבן שלי... ‬ ‫-אין לך בן.‬
‫לא, כבר לא, כי נטשתי אותו.‬
‫נטשתי את הבן שלי!‬
‫אבא?‬ ‫-הבן שלי!‬
‫אלוהים.‬ ‫-אבא? זה אתה?‬
‫התעוורתי, אכן כן, מהעבודה במזקקה!‬
‫ילד מתוק שלי!‬
‫- ילד הפלא -‬
‫טוד, אולי תיקח את רותי לטיול‬
‫בזמן שאני מדברת עם הסטודנטים למשחק?‬
‫היא רק תינוקת ואני לא רוצה לחשוף אותה‬ ‫ליותר מדי ייאוש.‬
‫אין בעיה, בוס.‬
‫יש לנו אורחת מיוחדת מאוד היום.‬
‫זו ידידתי, פרינסס קרולין,‬
‫שהואילה בטובה לבוא לכאן‬ ‫כדי לדבר על הפן העסקי של המשחק.‬
‫אם כך, אל תביכו אותי, בבקשה.‬
‫אוי לא.‬
‫כמה חודשים עוברים‬ ‫עד שמגלים אנשים, בדרך כלל?‬
‫חודש? חודשיים? שלושה?‬
‫זו יותר הערה משאלה,‬ ‫אבל ראיתי את כל הסרטים של רוברט אלטמן.‬
‫מהי המזללה הכי טובה‬ ‫להתגלות בה בזמן ששותים מילקשייק?‬
‫מה אם אני רוצה להצטלם בעירום?‬ ‫אני עדיין צריך לחתום על כתב ויתור?‬
‫מי הילד שלא שאל שאלה?‬
‫הילד המהורהר שישב מאחור.‬ ‫-זה סטאן.‬
‫לילד הזה יש את זה.‬
‫המראה, החוצפה,‬
‫הכוח לגרום לי להרגיש כמו ילדה בת 13,‬
‫ולגרום לילדה בת 13 להרגיש כמו אישה.‬
‫אני רוצה ללהק אותו.‬
‫לא ראית אותו משחק בכלל.‬ ‫-הוא טוב?‬
‫הוא השחקן הכי טוב שיש לי.‬
‫היו לי ספקות כשהוא ביצע את הסצנה מ"הוכחה",‬
‫אבל כשהוא ביצע את הסצנה מ"ספק",‬ ‫חשבתי, "הנה ההוכחה."‬
‫אני מוכרחה להחתים אותו.‬ ‫-לא.‬
‫סטאן צריך להשלים את הלימודים,‬ ‫הוא בשנה שנייה.‬
‫יופי! בגיר אבל נראה צעיר.‬
‫הוא יכול לגלם תפקידים ששחקנים‬ ‫צעירים ונוחים להשפעה לא יכולים לגלם,‬
‫כי הם לוקחים מנות יתר כל הזמן‬ ‫או נכנסים לכלא או מתאשפזים בגמילה‬
‫או מתאבדים.‬
‫לא, הוא לא מוכן.‬ ‫-אולי ניתן לסטאן להחליט?‬
‫אני רוצה להיות האמרגנית שלך,‬
‫ואני יכולה להשיג לך את תפקיד חתן יום‬ ‫ההולדת המהורהר ב"אב יום הולדת" כבר עכשי
‫סטאן, לוס אנג'לס לא הולכת לשום מקום,‬
‫אבל אתה צריך השכלה,‬ ‫משהו שישאיר את הרגליים שלך על הקרקע.‬
‫סטאן, תסתכל עליי, יש לך הזדמנות עכשיו.‬
‫מה אתה צריך, חתיכת נייר?‬ ‫סיימת עם המקום הזה.‬
‫סטאן? סטאן.‬
‫יום אחד, אתה תיזכר בזה‬ ‫ותבין שהימים האלה בקמפוס,‬
‫הם היו הימים האחרונים‬ ‫שבהם היית חופשי באמת.‬
‫אתה רוצה חופש?‬
‫תראה את חדר המתנות של "סמירנוף אייס"‬ ‫במסיבת ההמשך של טקס פרסי האמי!‬
‫לכל אורך הקריירה שלי,‬ ‫כל מה שרציתי היה להגיע למקום כזה,‬
‫ולא ידעתי את זה בכלל.‬
‫שם בחוץ, אין מה שיגן עליך.‬
‫לא, אבל יש מעיל של "פטגוניה"‬ ‫שכתוב עליו "אב יום הולדת"‬
‫שתקבל כי הופעת ב"אב יום הולדת".‬
‫אנחנו בטוחים פה, סטאן.‬ ‫בבקשה, אל תחזור על הטעות שלי.‬
‫קדימה, תקבל כיסא משלך, שהשם שלך כתוב עליו!‬
‫לעזאזל.‬ ‫-כלב טוב. כן, הוא כלב טוב.‬
‫טוב, קודם כול, נתקן את השיניים האלה.‬
‫- המדע המתוק -‬
‫- יום הסירנות -‬
‫- מחקר מרשמלו -‬
‫מרשמלו?‬
‫תודה!‬
‫זה היה בשביל הילדה.‬
‫היית צריכה לפרט.‬
‫אם היא תוכל להימנע מאכילת המרשמלו‬ ‫במשך רבע שעה,‬
‫היא תקבל פרס גדול עוד יותר.‬
‫פרס גדול עוד יותר ממרשמלו?‬
‫תזכרי את הזמנים האלה, רותי.‬
‫טוד, דבר אל מוד!‬
‫את יושבת מול מרשמלו,‬
‫ואם לא תאכלי אותו,‬ ‫תקבלי פרס גדול יותר בעוד רבע שעה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אל תהיה פראייר, טוד.‬
‫תאכל את המרשמלו.‬
‫מי יודע איך העולם ייראה בעוד רבע שעה?‬
‫זה כל מה שהייתי צריך לשמוע. תודה, מוד.‬
‫אוי לא! מה עשיתי?‬ ‫מוכרחים למצוא עוד מרשמלו!‬
‫הי, טוד. אתה מדבר עם צוות מוד.‬
‫אני סתם צוחקת, זו רק מוד. אין לי צוות.‬
‫מוד, לא למדתי במכללה.‬
‫איפה אפשר להשיג מרשמלו?‬ ‫-בחדר האוכל?‬
‫חדר אוכל? אני בווסליאן, לא בהוגוורטס.‬
‫מה יש במרשמלו בכלל? אולי אוכל להכין אחד.‬
‫נראה לי שהם עשויים בעיקר מכימיקלים.‬
‫למעבדת הכימיה!‬
‫אתה! תכין לי מרשמלו!‬
‫אני מנסה לרפא סרטן מוח.‬
‫זה לא חשוב כרגע!‬
‫אם לא אשיג מרשמלו חדש,‬
‫איזו פסיכיאטרית תכעס על התינוקת הזו.‬
‫פסיכיאטרית?‬
‫נמאס לי שהמדעים הרכים מסיטים את הנושא‬
‫בדיונים בנושא התפתחות התנהגותית.‬
‫בוא נלמד אותם לקח!‬
‫אני מצטערת, אבל הניסוי נגמר.‬ ‫-מה? למה?‬
‫כי אכלת את המרשמלו. יום טוב, אדוני.‬
‫ד‬‫וקטו‬‫ר?‬
‫עשית זאת!‬
‫שלום, שמי ווילי ווסליאן,‬ ‫וזכית בבית הספר, נערי!‬
‫אוניברסיטת ווסליאן שלך.‬
‫מה? למה?‬
‫מישהו צריך לרסן‬ ‫את ‬‫חבר‬‫ הנאמנים המנופחים האלה,‬
‫אחרי שאשיל מעליי את העור בן התמותה הזה.‬
‫סליחה על זה.‬
‫אנחנו עורכים מחקר על אל-אס-די בחדר הסמוך.‬
‫בוא, מר פיליפס. הגיע הזמן ללכת.‬
‫לפרוזלברים יש טעם של בנוזלברים!‬
‫כן, מר פיליפס, לכול יש טעם של משהו.‬
‫אם כך, זו המכללה.‬
‫- סטודנטית בעייתית -‬
‫רצית לדבר איתי?‬
‫איימי, כן. שבי.‬
‫אנחנו מתקרבים לסוף הסמסטר,‬
‫ואני מרכיב את רשימת הליהוק‬ ‫למופע הסטודנטים.‬
‫המופע הזה חשוב.‬
‫זה אולי יישמע משוגע מפיו‬ ‫של כוכב הטלוויזיה המפורסם בוג'ק הורסמן,‬
‫אבל במובנים מסוימים,‬ ‫המופע הזה חשוב לי עוד יותר‬
‫מסדרות הטלוויזיה המצליחות מאוד,‬ ‫ששוב, אני כיכבתי בהן.‬
‫הוא חשוב מאוד גם לי.‬ ‫-באמת?‬
‫כי נעדרת משיעורים רבים,‬
‫ואת שוכחת את השורות שלך,‬ ‫ונראית עייפה כל הזמן... ‬
‫אני יכולה להשתפר. אני אוכיח לך.‬
‫טוב.‬
‫כשמפלס המים עלה, אני זוכר‬ ‫שגיששתי בתא הכפפות,‬
‫והתפללתי שאמצא פטיש מחודד‬
‫כדי שאוכל לנפץ את החלון.‬
‫סליחה, זה...?‬
‫לא. תסתלקי מפה.‬
‫זה מוכרח להיפסק.‬ ‫-מה?‬
‫זה מקום שמיועד לאנשים שבאמת רוצים להשתנות,‬
‫לא לסטודנטים נואשים למשחק‬ ‫שמעמידים פנים שיש להם בעיות, איימי.‬
‫רק ניסיתי לקבל עזרה!‬
‫זה היה... ‬
‫- ערב הבכורה -‬
‫את יודעת על מה המופע הזה?‬
‫אני חושבת שהוא עומד להתחיל,‬
‫תשאירי את קול הרוגבי שלך במגרש, טוב?‬
‫מתברר שההיפותזה שלי הייתה נכונה.‬ ‫ילדים אוהבים מרשמלו.‬
‫מה את אומרת?‬
‫את עדיין עובדת על ספר הזיכרונות?‬
‫ובכן, סיפור מצחיק לגבי זה... ‬
‫אני אוהב שסיפורים מתחילים ככה!‬ ‫את צריכה להוסיף את זה לספר שלך.‬
‫- שמור להוליהוק מ-מ-ג-ר-ז-ה-מ -‬
‫איפה היא, לעזאזל?‬
‫פרופסור סוס, אנחנו מוכנים.‬
‫אורות.‬
‫שלום.‬
‫תודה. וואו, תודה. זה יפה מאוד מצדכם. תודה.‬
‫ברוכים הבאים‬ ‫ל"ערב סצנות אמריקניות מודרניות".‬
‫הסטודנטים משתוקקים להופיע לפניכם הערב.‬
‫הם עשו דרך ארוכה מאוד במהלך הסמסטר,‬
‫דרך ארוכה מאוד, מאוד.‬ ‫הם היו גרועים מאוד קודם.‬
‫אבל עכשיו... ‬
‫טוב, תראו בעצמכם.‬
‫אבל... אני גאה בהם.‬
‫בכל אופן, נתחיל מסצנה‬ ‫מ"אמריקה האמיתית" של סאם רועה-גרמני.‬
‫אתה חושב שאמריקה האמיתית‬ ‫היא רק עניין של בוקרים?‬
‫ובכן, אני חושב שאמריקה האמיתית‬ ‫היא עניין של עסקים! וקפיטליזם!‬
‫שלום, הגעתם אל הוליהוק.‬
‫השאירו הודעה, אם אתם בני 100.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אני מתחיל לחשוב שאמריקה האמיתית‬ ‫היא עניין של לכסח לך את הצורה!‬
‫בוג'ק? לעזאזל! המופע שלך!‬
‫טוני תתעצבן כל כך!‬
‫תשכחי מטוני, אני עצבני, והוא קורה ברגע זה.‬
‫אני מצטערת, שכחתי.‬
‫אני יודעת שהתלמידים שלך רק צריכים להציג‬ ‫סצנה, אבל לי יש כמה וכמה עבודות גמר.?
‫אם את רומזת שמשחק‬ ‫הוא חוג לימוד שטותי, את צודקת,‬
‫אבל אנשים הגיעו מקליפורניה במיוחד‬ ‫כדי לראות את המופע שלי,‬
‫משיקגו. את לא מסוגלת‬ ‫אפילו לחצות את הקמפוס?‬
‫בסדר, תן לי ללבוש מכנסיים.‬
‫את מתחמקת ממני כל הסמסטר.‬ ‫-פשוט יש לי הרבה על הראש.‬
‫אני לומדת פה, אני סטודנטית.‬
‫חשבתי שאראה אותך יותר.‬ ‫-זה היה שלי לפני שהגעת לכאן.‬
‫אלה היו החיים שלי, העולם שלי,‬ ‫ואתה פשוט, כאילו, גר פה עכשיו,‬
‫והיית יכול לשאול אותי, דרך אגב.‬
‫בסדר. אני מצטער, אני מניח שחשבתי שאחותי... ‬
‫לא, אל תגיד את זה, כאילו שיש לזה משמעות.‬
‫באמת יש לזה משמעות.‬ ‫-אנו לא באמת מכירים זה את זה.‬
‫מה?‬ ‫-לא, אני רק אומרת שזה בסדר.‬
‫היו לי חיים לפני שהכרתי אותך,‬ ‫ולך היו חיים לפני שהכרת אותי.‬
‫אני לא רוצה את החיים האלה.‬
‫החיים האלה, האדם הזה?‬ ‫זה לא מי שאני. אני... ‬
‫אני מצטער שבאתי לכאן מבלי לשאול אותך קודם.‬
‫זה היה אנוכי.‬
‫טוב. תודה.‬
‫אם זה מוזר מדי בשבילך,‬ ‫אני לא מוכרח לחזור בסמסטר הבא.‬
‫אני יכול למצוא עבודה במקום אחר.‬
‫טוני אומרת שאתה מורה ממש טוב.‬
‫באמת? חשבתי שאתן בריב.‬
‫כן, אבל אני עדיין אוהבת אותה.‬
‫אנחנו בריב?‬
‫כן, אבל... ‬
‫כן.‬
‫אני צריך לחזור למופע.‬
‫אם אתה רוצה לחזור בסתיו,‬ ‫זה יכול להיות בסדר.‬
‫כן?‬ ‫-פשוט... ‬
‫אנחנו צריכים להתקדם לאט, אתה יודע?‬
‫כן. אני יודע.‬
‫תודה.‬
‫וברגע הזה, ידעתי שזה ביתי.‬
‫ושכל עוד אני פה,‬
‫אני בטוח.‬
‫מצד שני, מה אני יודע?‬
‫אני רק ילד בן 15 שגר בברייטון ביץ'.‬
‫כן!‬
‫פרופסור סוס.‬
‫קדימה, תעלה לבמה.‬ ‫-לא, לא, לא.‬
‫תעלה לבמה.‬ ‫-לא. בחייכן.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫- שיחה נכנסת, שארלוט -‬
‫שלום?‬
‫אתה צריך להפסיק עם זה.‬ ‫-עם מה?‬
‫העיתונאים, שמנסים לשכנע את פני‬ ‫לספר את הגרסה שלה כל הזמן.‬
‫אילו עיתונאים?‬
‫אני לא יודעת מה הם עושים,‬ ‫אבל אני לא רוצה להשתתף בזה, טוב?‬
‫אני לא רוצה שהבת שלי תשתתף בזה.‬
‫שארלוט, אני נשבע‬ ‫שאני לא יודע על מה את מדברת.‬
‫טוב, כדאי לך לברר.‬
‫תרגום כתוביות: ענת שפירא‬