Кому розчавити яєчка?
Мені.
Це не те, чим видається.
РАНІШЕ В СЕРІАЛІ
Тебе звільнено. Геть звідси.
- «Хлопаки» мої. - Останній блеф людини, що помирає.
«Сімка» стає ще сильнішою. Привітайте оплесками Петарду!
Що я такого зробила, що ти так зненавиділа мене?
Ти дійсно не пригадуєш?
І Сестра Мудриня!
Фашист!
Вона «найрозумніша людина в світі».
Ти сексі.
Пригадуєш Коліна Гаузера?
То що буде, коли він дізнається, що ти вбив його родину?
У тата стався інсульт.
- Мені дуже шкода, Г'юї. - Мамо?
Завербую Експреса.
Він на межі. Він готовий.
Годі!
Ти ніколи не будеш собою, доки не зречешся своєї людяності.
Треба повернутись до витоків.
Ти маєш повернутися додому.
ПАТРІОТ, 1987 РІК
Агов, Марті?
Камери стеження нагорі вимкнулися.
НЕМАЄ СИГНАЛУ
Агов, Філе. Прийом!
Філе?
Є там хтось?
Дзвони у «Воут». Це вторгнення.
Телефон не працює.
НАЙКРАЩЕ МОРОЗИВО В АМЕРИЦІ
Вітаю всіх.
- Привіт. - Привіт.
- Джоне? - Патріот.
Просто Патріот.
Привіт, Марті. Радий зустрічі.
- Я теж, Патріоте. - Авжеж.
О боже, це так нереально.
Не думав, що повернуся сюди.
Стільки спогадів.
Я приніс усім морозива.
Принесеш тарілки й виделки, добре?
Дуже дякую.
Бачу нові обличчя.
Але декого я впізнаю. Френку.
І вже помічник директора, Марті?
Досі пам'ятаю, як тебе змушували мити контейнери для збору кала.
Пригадуєш?
Так.
Де Барбара?
- Як знаю, вона ще директор. - У неї вихідний.
Покличеш її сюди, гаразд? На пару слів.
Скажеш їй, це зустріч друзів.
Чудово! Гаразд. Налітайте.
Нумо, не соромтеся. Доки не розтануло.
ДІМ, МИЛИЙ ДІМ
Прошу, приєднуйтеся. Ось так.
Що ти робиш?
Нумо, вставай.
Бутчере, кінець твого гівняного життя — це ще не кінець світу.
Вставай.
Ви що, знущаєтеся?
Вибачте, у вашого батька смерть мозку.
Може, так і не скажеш, але це дуже гуманно.
Гуманно? Ви перестанете підтримувати його, щоб він помер?
Г'юї, він цього хотів.
Як довго до...
Щонайбільше пару днів.
Мамо.
Не треба.
Вибач.
Г'юї?
Виставка V52. Приходьте побачити «Сімку»
й побачити ексклюзивні кадри «Тренування»...
Сьогодні о сьомій за центральним часом у «Всій правді»...
Після кривавого дебошу в студмістечку
Марі Моро та інші четверо з Ґодолкіна
наче зникли в чорній дирі...
Своїм новим антисупергеройським законом
Боб Сінґер показав американцям, хто він насправді:
хворий фашист, поведений на правлінні...
Чули б ви, що про мене кажуть.
Супергерої ризикують...
Залиште нас удвох.
Пані Дженуарі, єдина річ, яку я хочу почути:
«Ми знайшли спосіб убити ту курву».
- Інакше розмови не буде. - Вам потрібна моя допомога.
Я читала чернетку вашого закону.
Дайте вгадаю. Він ідеальний, але ви знаєте, як зробити ще краще.
Якщо він пройде, це буде як кілок в серце «Воут».
Викине їх із армії, поліції, знищить їхні акції, завалить їх позовами до суду.
Бачте, звучить так, наче ви мені не потрібні.
Але це якщо він пройде.
Вам треба, скільки, 50 мільйонів виборців, щоб змусити Конгрес ворушити дупою?
Без образ, але ваш піар-відділ добряче обісрався.
Я щойно погодив величезні рекламні витрати.
Так, ваша реклама в «Місце злочину: Лас-Вегас» точно краще,
ніж демка «не перемикайте канал, бо вони мертві».
Отже...
що ви пропонуєте?
Я можу вивести людей на вулиці по всій країні.
Щоб вони вимагали прийняття закону.
- Зробите це, як Зоряна? - Так.
Я навіть зроблю інший клятий...
суперкостюм, якщо треба.
І що ви хочете за це?
Лише обіцянку.
Пообіцяйте, що закінчите те, що почали.
Раз і назавжди...
ми вщент знищимо «Воут».
Amour, що це?
О ні, який ти некультурний.
РЕЙ ЧАРЛЬЗ CRYING TIME
Рей Чарльз. Його кантрі-фаза.
Мій тато постійно вмикав це в автівці,
і я засинав під неї позаду.
Ти ніколи... не розповідав про них.
Про твою родину.
Це...
я не люблю говорити про це.
Ні, chérie, забудь.
Ні, усе добре.
Коли моя мати не сварила мене за оцінки,
вона була федеральним суддею.
Вона вела дуже жорстокі справи, найгірші з найгірших.
Одна справа була про російську мафію на Брайтон-Біч.
Їхнім босом була жінка,
з якої мама хотіла зробити приклад.
А вони зробили приклад з моєї мами.
Якийсь хлопець вдерся до нас, спочатку були батьки,
потім моя маленька сестра.
Ти був там?
Постріли розбудили мене.
Я чув, як він іде по коридору, тому сховався під ліжко.
Бачив лише його гомілку.
Якісь шрами на ній чи, може, опіки.
Бачив купу нічних жахіть про це.
Мені шкода.
Поснідаємо?
Агов, як ви?
Вітаю, Жанет.
Вітаю, люди. Покличте Стейсі та Марка,
маємо підготувати заяву.
Що?
Що вони роблять?
НОВИНИ «ВОУТ»
«ВИБУХОВА ПРАВДА З ПЕТАРДОЮ»
БОРЕЦЬ ЗА ПРАВА ДІТЕЙ
От же ж курва.
VNN готує запуск шоу Петарди
одночасно по всім мережам «Воут».
Ботоферми вже збирають жорсткий контент проти Зоряни
та насичують ним мейнстрим.
Поки що «Прогресивний джихад Зоряни»
та хештеґ «Зарозуміла біла феміністка» найбільш вдалі.
Потрібен алгоритм пошуку користувачів
та завалювання статтями їхніх соцмереж.
Доки сто мільйонів людей не розізляться
на Зоряну без видимої для них причини.
Круто.
Герої, ви можете висловитися.
Щоб кожен долучився.
- Агов, можна сказати? - Ні.
Агов. Я тут думав про обід,
ми могли б замовити смажених солоних огірків.
Або відразу ж перейти до особливої страви.
Я вважаю тебе настільки огидним, що навіть важко описати.
А я збіса вправна в описах. Тож...
Отже, великий день.
Готова?
Ти навіть не уявляєш.
- Я чекала цього все моє життя. - Останній шматочок головоломки.
Вважай це своїм великим фіналом.
Знаєш, спочатку я вважала тебе зверхньою,
але ти гарна людина.
Ми — новенькі в «Сімці».
Маємо триматися разом.
США!
«ВИБУХОВА ПРАВДА З ПЕТАРДОЮ»
Вітаю, патріоти!
Багато з вас знають мене з мого подкасту,
але VNN дало мені наступні шість годин, щоб розказати вам
усю правду про Зоряну та її дім жахіть.
Сумки на місці?
Люба, ти забула це. Ось.
Ми виведемо дітей через чорний хід.
Ти впевнена в цьому?
Так, лише скажи, будь ласка, Саші, полегше із замовленнями.
Картка майже порожня.
- Ясно. - Дякую.
Знамениті друзі Петарди прибувають.
Я бачив Джона Войта.
Що він у біса робить тут?
Я повертаю його.
Ні. Я не довіряю йому.
Ні. І ти збожеволів, якщо довіряєш.
А ти можеш упитися до смерті в тій темній дірі, з якої виповз.
- Це гарна ідея. Може, так і зроблю. - Добре.
Гаразд, зачекай. Постривай, Бутчере.
Слухай, у нас обох є чималі проблеми з цим хлопцем.
Але це ще важливіше.
Патріот і Мудриня задумали не абищо,
а сраний кінець світу.
Команда — це клятий механізм, нам потрібен цей вилупок.
- ММ... - Енні, я вже вирішив. Крапка.
Ну, тоді все добре.
Радий, що все з'ясовано.
Отже, хто може мені пояснити,
чому Петарда хоче порвати твою дупу, як грілку?
- Гадки не маю. - Триндиш.
Не знаю.
Отже, що робимо далі?
Дай мені 50 штук від контори, і за три години
я матиму весь потрібний бруд на ту войовничу лярву.
Бутчере, я нізащо не відпущу тебе самого з 50 штуками баксів.
Гаразд, але попереджаю тебе,
тобі це не сподобається.
І Каньє Вест!
Але спочатку проповідь від Езекиїла.
Який був пастором Зоряни, доки він неї не відвернувся Бог.
Ми почнемо з цього. Не перемикайте канал.
США!
Агов, Френку. Підійди.
Може, баскетбол папером?
Даруйте?
До трьох голів, і додамо дещо, щоб було цікавіше.
Якщо виграєш, відпущу раніше, підеш до своєї родини.
Гаразд.
Чудово. Я перший.
Знаєш, я навчився цієї гри в тебе, Френку.
Я не розумію.
Одного разу я бачив, як ти кидав у кошик.
І ти влучив, і...
І ти не пам'ятаєш.
- Ні. - Що ж.
Зате я пам'ятаю.
Так, ти сидів тут, а я був у печі ось там.
А коли ти кинув і влучив, зробив жест кулаком, щоб відсвяткувати,
а тоді підвищив температуру, щоб спалити мені шкіру.
Пригадуєш це, так?
Твоя черга.
Кумедний факт, хоч моя шкіра не згоріла,
усе одно було боляче.
Дуже боляче.
Так, я був там,
кричав у агонії,
а мої сльози випаровувалися з шипінням.
Так.
Пригадую, там були люди,
що стояли й робили замітки,
а позаду них я бачив, як ти робив той кидок.
То був дійсно гарний кидок.
Я лише робив свою роботу.
Знаєш, мені снилися жахіття про тут мить,
а ти навіть не пригадуєш її.
Кумедно, правда ж...
що люди так по-різному пам'ятають
одну й ту саму подію.
Гадаю, це питання перспективи.
Агов, Френку?
Це мій останній кидок. Може, поглянеш звідти?
- Джоне, чому не... - Патріот.
- Лізь у піч, Френку. - Прошу.
Лізь у піч, або твоя сім'я полізе туди з тобою.
- Прошу, ви не маєте це робити. - Марті.
Дякую.
Вибачте.
Мені дуже шкода.
Тобі шкода?
Зараз?
Чому?
Ти ж лише свою роботу робив, так?
Ні! Будь ласка! Допоможіть! Ні!
Гадаю, ти б виграв.
О боже.
Я пробачаю тобі.
Де твій контакт?
Не знаю, має прийти будь-якої миті.
Дякую, до речі, що охороняєш мене.
Відстійне місце. Смердить гнилими хронами.
ХРІНАМИ. ГНИЛИМИ ХРІНАМИ!
Авжеж.
Що це за лайно?
Де той балакучий цап, обвішаний золотом?
Усе добре. Я викликав тебе.
Ти сказився?
Мудриня полює на мене, дивиться вовком.
Гадаєш, зараз гарний час для зустрічі?
Потрібна доза суміші «V», і сьогодні.
О, невже? Нащо?
А тобі що?
Патріот замкнув кожну пробірку з «V» у себе в кімнаті,
сотні їх. Нікому не взяти.
Тоді однієї не помітить. Знайдеш спосіб.
Ні. Надто небезпечно.
Ні, агов, до біса! Ти винен мені.
Я винен тобі? Я врятував твоє кляте життя!
Кожна клята лажа, кожна жахлива річ, що трапилася зі мною і рештою —
усе почалося з тебе!
Бо ти відібрав мою кохану.
- Маєш повернути іншу людину, яку я люблю. - Що?
Мій тато помирає.
«V» — єдиний його порятунок.
Це твій шанс...
виправити все нарешті.
Чому мені має бути не насрати?
Я не знаю. Скажи мені.
Якщо зроблю це...
ми квити?
Назавжди?
Так.
Що?
Ти не казав, що прийде Експрес. Тобі треба «V»?
Ти так нічому й не навчився?
Кіміко, вибач, але це мій тато, що ще мені робити?
Вибач, але ти маєш дати йому померти.
Якого хріна!
Дідько!
Якого?
Що то у біса за люди?
Ні, я не можу. Моя гомілка.
Ні! Господи!
Хто вони у біса такі?
Світло. «Світло правди»? «Світло»... «Сяйво світла»?
Нащо ми їм?
Я вбила купу їхніх людей.
Дідько.
Добре, що робити?
Тікай. Повертайся до фургону.
Ні, я нікуди вже не побіжу. Не можу.
Я не знаю.
Легше. Гаразд.
Добре.
Я зрозумів.
Хочеш урятувати тата? Бийся або помри.
Кохання здійняло нас у небеса
Де орли літають
До гір...
НЕБЕЗПЕКА — РІДКИЙ АЗОТ НЕ ТОРКАТИСЯ — НАДНИЗЬКА ТЕМПЕРАТУРА
Ані слова про 50 штук
і про те, що сталося, Меллорі, вилупку.
Прямо в генератор павутини Тенетаря.
Героїнові клізми не дешеві, синку.
Мені ніколи не забути цього лайна.
Я ж, курва, попереджав, хіба ні?
Уже неважливо. Ми отримали, що треба. Роботу виконано.
Може, розкажеш, що сталося з твоєю пикою?
Усі поаплодуйте...
М, потрібна послуга.
Гадаєш, можеш просити про послуги?
Якщо не закінчу до того, як...
Забери Раяна подалі від Патріота.
О, Бутчере.
Я маю бути... реалістом.
Іноді я, курва, і стояти не можу.
Забери його звідти. Виховай.
Виховати його?
Кращого за тебе тата не буває.
Ти в усьому найкращий.
Ніколи не чув приємнішого від тебе.
А якщо Раян не захоче?
Тоді ти змусиш його.
Біле сміття йде.
Круте шоу, люба.
Тільки от не знаю, схилятися перед твоїм хрестом чи підпалити його.
Ви ті вилупки, що вбили мого друга.
Так, не заперечую.
Але, якщо це допоможе,
він зараз там, із Богом, розкошує на його святому бенкеті.
Я розмажу твою кляту пику...
Добре, притримай коней, люба.
Ми лише потеревенити прийшли.
- Говори нормальною американською. - Авжеж.
Пригадуєш, те чарівне літо, коли тобі було 28 років і ти
працювала радницею
у таборі «Плащів Христових» у Деві, Флорида?
І ти там зустріла дуже милого 15-річного хлопця?
І він не лише милим був із тобою, так?
Уже згадала чи як?
Ось тут невеличкі фото з камер шерифа округу Бровард,
можеш додати їх до свого дрочебанку.
Тут ти з твоїм Бібером гаруєте
на задньому сидінні твого авто на стоянці фастфуда.
Твої адвокати, звісно, виграють справу в суді,
але твоїй євангелістській аудиторії буде байдуже.
Розкажеш нам усе, що знаєш,
про Мудриню та її великий план,
або я натисну цю маленьку кнопочку тут.
Може, я сама натисну?
Скоро, курва, самі дізнаєтесь.
«Зоряна» — це шість літер.
Не забули, звідки шістка?
«Енні Дженуарі». Дванадцять літер. Ще дві шістки.
Шість, шість, шість — які ще докази вам потрібні?
Вибачте, маю перебити.
Маю сповідатися.
Сповідатися?
Сповідатися в своїх гріхах.
Я не прикрашатиму нічого. Я мала...
невідповідні стосунки...
з милим хлопцем.
Дідько, його посмішка.
А тому хлопцю
було лише 15 років.
Але мить моєї найбільшої слабкості
була також миттю, яка підштовхнула мене до спасіння моєї душі.
Я народилася наново,
і мої гріхи було змито геть
сльозами Його любові!
Хваліть Господа.
Зараз я вірю, що наш Господь Ісус Христос
привів того хлопця в моє життя,
щоб я стала на шлях праведності.
О боже.
Ви маєте обрати світло Його любові.
І саме цього не захотіла робити Зоряна.
Ви ж усі чули історію про її першу місію?
Їй було лише 13 років,
озброєний чоловік захопив крамницю і заручників у ній.
Тоді Зоряна вибухнула світлом.
Але вони не сказали вам,
що того дня вона осліпила одного із заручників,
матір трьох дітей, яка лише хотіла купити смаколиків дітям.
Але Зоряна
просто вийшла, посміхаючись на камери...
ніби нічого й не сталося.
Зоряна — не героїня.
Ніколи не була нею.
Я ще вчилася контролювати свої сили, я...
Мадемуазель Енні.
Ну, що б ви не зробили,
схоже, не спрацювало.
Не так швидко, Французику.
Ключі до її трейлеру.
Понишпориш там, гаразд?
Експресе,
якого хріна ти тут робиш?
Береш «V», еге ж?
- А ти якого біса тут робиш? - Ніякого.
Зіпсувала йому зливний бачок?
Він уже був такий.
Це найбільш жалюгідна помста-западло, яку я бачив в своєму житті.
І, знаєш, якщо Патріот дізнається, тобі гаплик.
Невже? Якщо Патріот дізнається, що ти взяв «V», тобі теж.
Схоже, у нас обох проблеми.
Схоже, що так.
То що робитимемо з цим?
180 СМ — ПАТРІОТ 16 РОКІВ
- Марті, підійди на хвильку. - Так?
Я хочу вибачитися.
За Френка.
Слухай, гадаю, я трохи розійшовся.
І мені шкода.
Можеш пробачити мені?
Звісно.
Такі речі... Таке трапляється.
Дякую.
Ти завжди був добрим.
- Саме так, Джоне. - Патріот.
Патріоте. Ми були друзями.
Я завжди був добрий до тебе.
Так, правильно, був.
Переважно.
Пригадуєш те прізвисько, яке дав мені?
Справді?
Дзюрко.
Так. Ти називав мене Дзюрко, дурнику.
Пригадуєш чому?
- Ні. - Гаразд, Марті.
Але ти ж пам'ятаєш, що мене зачиняли там...
на години. Цілими днями.
Зовсім самого, так?
Але я не був там сам, правда ж?
Старший брат завжди стежить.
Ти завжди стежив, так, Марті?
Але...
хлопчики, що ростуть, мають свої потреби, так би мовити?
Тому я з'ясував, що коли ти робиш обхід уночі,
у мене є пара хвилин на себе, щоб...
Ну... Зробити те, що роблять хлопці.
І то був єдиний час доби, коли я міг відчути щось приємне.
Отже, однієї ночі я не встиг закінчити все вчасно,
і ти впіймав мене зі спущеними штанами,
і ти добряче посміявся з мене.
Пригадуєш?
І саме тоді ти назвав мене Дзюрком.
Буду чесним із тобою, Марті...
ти сильно образив мене.
Мені дуже шкода.
Що зроблено, те зроблено.
Що було, те загуло.
Але почекай тут трохи.
Я хочу, щоб ти подрочив перед усіма нами зараз.
Агов, люди, ходіть сюди.
Ну ж бо. Так.
Ми всі посміємося з тебе. Ясно?
Так.
Так ти дізнаєшся як воно, і, гадаю, мені від цього полегшає.
Патріоте...
Мені дійсно дуже шкода.
Я знаю.
Дякую.
Отже, не соромся. Знімай штани.
Зараз же.
От молодець.
Марті, схоже, ти ніби смикаєш маленький грибочок.
От же бідолашний.
Підтримайте його, ну ж бо.
Дзюрко.
Початок був так собі, так?
Ось що я скажу, я дам тобі мотивацію.
Або в тебе негайно ж встає, або я відстрелю лазером твій член.
Ясно?
Тепер є за що старатися.
Зроби або втратиш, Марті.
Твоє життя дослівно в твоїх руках.
Ну ж бо, Дзюрко.
Так! Додай слини, Марті.
Більше слини, і все вийде.
Ну ж бо, викладись, курва, на повну, молодець.
Я не можу.
Нумо, Марті.
Слухай, мені шкода.
Ясно. Усе гаразд.
Чесно, з багатьма таке трапляється.
Справді. Не зі мною, звісно.
Оце так зашквар, Марті.
Кров із твого хріна на моїх чоботах.
Годі, Джоне.
Барбара.
Боюся, морозиво розтануло.
Прошу, припини його страждання.
Я пробачаю тебе, Марті.
Поговоримо на самоті?
Чудова ідея.
Я знаю гарне місце.
У моєму офісі буде зручніше.
Ні, гадаю, тут краще.
Кіміко!
От курва.
От дідько.
Лайно.
Пригадуєш?
Як ти запропонувала мені морозиво,
а тоді кинула до багажника?
Відвезла мене до табору,
затягла до бійцівської ями.
Я мала або битися,
або померти.
А тоді ти зробила мені оце.
Ненавиджу тебе.
Кіміко.
Якщо ви вірите, що за мною правовірні.
Можу я почути вашу віру?
Віра!
Отже, ви всі почули сьогодні багато про те, ким є Зоряна.
Але ви ще не бачили справжнього монстра за її маскою.
І ця правда...
вона набагато гірша, ніж можна уявити.
О ні.
Півроку тому Зоряна відвідала клініку,
але це було не обстеження.
Якого хріна?
Вона з'ясувала, що вагітна.
І вона зробила аборт.
Це що, моя клята медична історія?
Так, її виховували християнкою.
Вона знала різницю між правдою і кривдою.
Вона точно знала, що робить.
Отже, кажете, ті підлітки там
у безпеці з нею? З цією дітовбивцею?
Енні, чекай.
Що ви тут робите?
Вибачте, я, певно, заблукав.
- Трясця. - Хто ви?
Французик.
Так ніяково, я великий фан Петарди.
Просто шукав її костюм...
Агов!
Вона могла й не робити аборт.
Але ж ні, вона вбила дитину.
Отже, ти нарешті прийшла...
Як тобі така зверхність, Петардо?
Годі.
Поглянь.
Зоряна СКАЗИЛАСЯ й відлупцювала Петарду в прямому ефірі!!!
Ну ж бо.
Перша крапелька впала.
Забираймося звідси.
Ну-бо.
Вставай.
Біллі, нумо, вставай!
Ну ж бо, Біллі.
Не здавайся.
Вставай!
Хай йому грець.
- Якого хріна? - Лайно.
Французику!
О боже. Французику.
- Що у біса сталося? - Нумо, забираймося нахрін.
Гаразд.
Якого біса?
Кумедно. Я пам'ятаю її набагато більшою.
Знаєш, чому я називав її поганою кімнатою?
Це просто кімната, Джоне. Не погана чи гарна.
Легко так казати з іншого боку дверей.
Отже...
Ти прийшов лише щоб мучити цих людей?
Хіба ж не якось...
дріб'язково?
Вони лише виконували накази. Лікаря Фогельбаума,
- Стена Едґара і мої. - Так. Але все ж виконували їх.
Ніхто не мав яєць встати й сказати: «Це неправильно».
- Бо вони боялися. - Я був дитиною.
Вони боялися.
Знаєш...
я була там, коли ти народився.
Вони заплатили якійсь утікачці дві штуки, щоб доносила ембріон.
Але ти розрізав її живіт зсередини лазером.
Ти здійнявся в повітря зі своєю пуповиною,
наче якась істота із міфів.
Чи жахіть.
Ти вбив трьох лікарів та медсестру тоді.
А відтоді, повір мені, стало ще гірше.
Тому так, усі боялися тебе від першого твого подиху.
А ти ні?
Ми не мали фізичної влади над тобою. Ніколи.
Ти міг утекти звідси будь-якої миті.
Ми не змогли б зупинити тебе. Але ти не втік.
Бо тобі була нестерпна думка,
що ми будемо розчаровані в тобі.
Твоя жага до схвалення й любові...
«Воут» задіяли найкращих у світі психологів.
Вони створили протокол, аби обережно навіяти цю потребу,
щоб ти став покірним.
Багато в чому це був наш найбільший успіх.
Мені більше не потрібно це.
Байдуже, що ти зробиш зі мною чи рештою персоналу тут.
Твоя потреба в любові дуже глибока.
Це так по-людськи, ти ніколи не зможеш здолати цього.
Тут ти помиляєшся.
Я не людина, так само, як і мій син.
І я виховаю його так, щоб він знав це.
Знаєш,
я дійсно хочу, щоб ти знала, чому ця кімната погана.
ЧИНІТЬ СПРОТИВ #ЗОРЯНА
Агов.
З поверненням. Ти як?
Я так часто латаю тебе, що легше купити тобі медстраховку.
- Коліне, прошу. - Гаразд, я подбаю про тебе.
Коліне, не треба. Трясця, не будь таким добрим зі мною!
То був я.
Що... Що був ти?
То був ти?
Мені шкода.
Ти клятий психопат.
Ну ж бо.
Зроби це.
Якщо наблизишся до мене...
я, курва, вб'ю тебе.
Так, ти хотіла бачити мене?
У мене тут твої улюблені смажені солоні огірки та м'ясце.
- Це ти так вибачаєшся? - Допоможи мені.
Я тебе геть не розумію.
Спочатку ти повна курва.
А тоді кажеш мені, що я вища істота,
а тоді що хочеш, щоб я тобі вдув,
- і я залюбки. - Знаю.
У більшості людей
мозок росте до 25 років, а тоді спиняється назавжди.
Мій — ні. Він постійно регенерує.
Штрикнеш мене в серце, я помру.
Але штрикнеш у мозок — і те мале курво відросте знову.
Хочу, щоб ти вставив це в мене.
Це найгірше ділдо, яке я бачив...
Ні. У моє око. Сюди.
Я дуже хочу перепихнутися, але...
Це тимчасово.
Ти зробиш мені фронтальну лоботомію,
і я пару годин ніхріна не буду собою.
Це збіса огидно.
Я дозволю грати мене в сраку, дивлячись порно.
Куди це вставити? Сюди? Сідай.
Отже, не зачепи око. Не хочу осліпнути.
Тепер... використай молоток.
Молоток? Трясця.
Тук-тук.
Ще раз.
- Гаразд. - Ясно.
Поклади молоток. Тепер...
- шкрябай. - Шкрябати?
Вишкрябуй мої кляті мізки.
Це дивно.
Гаразд. Можеш висунути це.
О боже. Агов, ти в нормі?
Отже, привіт.
Маю інше м'ясце для тебе.
- Мою поцьку. - Так.
КУХНЯ ҐАЯ ФІЄРІ
РЕАКЦІЯ НЕЙМАН НА НАПАД ЗОРЯНИ
Останні події підтвердили мої підозри.
Хоча я поважаю президента Сінґера,
його зв'язок із Зоряною розбиває мені серце.
Дехто точно вийшов з-під контролю.
Мене навіть більше турбує те,
що я вважала Зоряну другом, але...
ПІДРУЧНИК ІЗ ЛОГОПЕДІЇ РЕАБІЛІТАЦІЯ ПІСЛЯ ВТРАТИ МОВИ
ЛОГОПЕДІЯ
Привіт.
О Господи. Що сталося з ногою?
Пусте. Я в нормі.
Слухай, я бачив шоу Петарди. От же ж курва!
Ні, я не мала чинити так.
Хіба ти могла інакше? Це ж дуже особиста річ,
між тобою і мною, не для клятого телебачення.
- Це ж клятий злочин. - Г'юї. Це не допомагає.
Твоя правда. Вибач. Мені шкода.
Я мучилася через те рішення.
Дуже мучилася. І...
Ти це знаєш. Просто я не була готова.
Знаю. Я теж не був готовий.
І тепер, коли люди дивитимуться на мене з підтримкою,
осудом чи... Чи гнівом...
Я знову переживатиму це.
Знову й знову. А моя мама...
Ти говорила з нею?
Вона не відповідає.
Ходи сюди.
Це не її справа. Ясно?
Нічия справа, лише твоя.
От лайно. Вибач. Маю відповісти.
Усе добре. Я...
Маю забрати дещо для мого батька.
- Пізніше. - Добре.
- Кохаю тебе. - Я теж.
Алло?
Знаєте, друзі не брешуть одне одному...
Закон про контроль над суперами мав би пройти дуже швидко.
Але після того, що ти втнула?
Його можна назвати законом психопатки-дітовбивці Зоряни.
Ще слухаєш мене?
Вибачте.
Вибаченнями не повернути голоси республіканців, які ти знищила.
Я маю розірвати наші зв'язки.
То була брехня, так?
Ти не пробачиш мені.
Авжеж. Так і знав.
Чекай.
Ти маєш рацію...
Я хотів послати тебе нахрін.
Але я передумав.
Ми квити.
Кляте сцикливе дрочило.
Господи, довго ти там стояв?
Досить довго.
Як ти міг?
Я не для нього це зробив.
Не хочу прожити життя в ненависті.
Що ти робитимеш із цим?
Ти, певно, єдиний, хто зрозуміє,
але я хотів дати це батьку.
О, Г'юї.
Слухай, я знаю. Знаю, це божевільно й жахливо,
але який у мене вибір?
Будь-який інший вибір, мудило.
Хочеш сказати,
що не прийняв би це, якби помирав?
Бо ти помираєш. І тут вдосталь.
Щоб і тебе врятувати.
Це ж здолає рак твого мозку, так?
Я вже приймав це.
Вкрав зі столу Французика чотири місяці тому.
Думав, вилікує мене.
Господи.
Ти отримав сили?
Ні. Це лише наблизило радісний день моєї смерті.
Кажу тобі, облиш, доки можеш.
Ти лише зробиш гірше.
Що зі мною тоді сталося?
- О, привіт. - Привіт.
- Ти в нормі? - Так. Просто перечепився.
Як він?
Ну...
лікар каже, будь-якої миті.
Ні.
Я...
Мені треба подихати.
Ось.
Якого хріна?
Переклад субтитрів: Віталій Данмер
Творчий керівник Марія Цехмейструк