Так. Справді засовуй його туди.
РАНІШЕ В СЕРІАЛІ
Деякі гріхи заслуговують вічного прокляття.
Я скоїв убивства.
Він не хоче відвідувачів.
Ні!
Напад паніки. Що б ви не робили, припиніть.
Вони вбили Кемерона Коулмана, бо думали, що витік — це він! Я йду!
Коулман не був витоком.
Або Мудриня бреше тобі, або така ж марна, як цицьки в жаби.
Я зроблю все для вас.
Мій хлопчик.
Ненавиджу тебе.
Кіміко.
Вікторія — невід'ємна частина нашого плану.
Ми розберемося із Сінґером після виборів.
Вам потрібне алібі, щоб задіяти 25-ту поправку.
Ви ж кажете про заколот.
Ти можеш дати нам перелік усього необхідного для вірусу.
І щоб на Патріота теж подіяло.
Мова не лише про вбивство Патріота.
А про вбивство всіх суперів на землі.
Ніхто нічого не казав про геноцид.
Що це в біса означає, ти — це я?
Бо в тебе стара добра жирна пухлина, мудило.
Ось чому ти бачиш мене!
Я — це ти.
«ВОУТ СТУДІОС» ПРЕДСТАВЛЯЄ
«V»-АВЕНЮ: РІЗДВЯНИЙ ВИПУСК
Щасливого Різдва, Експресе!
Щасливого Різдва, Раяне.
Чому сумний?
Антифа.
Що це?
Ну, Раяне, так називають людей, які ненавидять супергероїв і Америку
навіть більше ніж Різдво.
- А як вони виглядають? - У цьому і проблема.
Їх не відрізнити.
Це можуть бути твої сусіди, вчителі.
Навіть твої мама з татом.
Коли бачиш щось, скажи щось
Повідом про шкідника, якщо він поруч
Бачиш щось, скажи щось
Бо також він ненавидить Америку і Різдво
Тому що директор-лівак І його чоловік Чад так само
Або твій дядько Що каже, що супери — це погано
Це навіть можуть бути тато з мамою Але є правило золоте
- Томмі, можна зупинитися на хвильку? - Перерва.
- «Стоп!» - Гаразд.
Продовжимо за 20 хвилин.
Агов, усе гаразд?
Так, але ми кажемо дітям доносити на своїх батьків...
Так. Ці слова пісні схвалив твій тато.
Особисто. Тому...
- Так. Авжеж. - Так.
Це не проблема.
Я тільки схожу до вбиральні.
Так.
Ми вибачилися перед синагогами.
Щоб можна було укласти кляту угоду.
А ще ми маємо гарний...
Гадала, нарада буде об 11:00.
Ми перенесли її.
Далі.
Відділ маркетингу хоче продавати ваші NFT.
Очевидно, це не просто купівля картинок, а приєднання до спільноти.
- Ешлі. - Так, пане.
- Геть. - Так, пане.
Вибачте, пане. Так. Звісно.
Мудрине.
Хто наш витік?
Ми розслідуємо.
Потрібен час.
Нам треба...
Гадаю, ти знаєш, що це.
- Жучок. - Конкретніше — жучок Вільяма Бутчера.
Вони, певно, чули кожне слово, сказане в маєтку Технолицаря.
І, мабуть, убили його.
Вони не оприлюднять це.
І чому ж ні?
Бо так вони не зроблять, що задумали,
а саме тихо прибрати Нейман раз і назавжди.
Треба вбити Бутчера і весь його сраний загін.
Яка чудова ідея, пане.
Бутчер і так помре за кілька місяців.
І зараз не час
- задиратися з ЦРУ. - Авжеж!
Твій клятий видатний план.
Ми вбили Коулмана без причини.
Так, це помилка, але нешкідлива.
Кемерон грав у гольф з Лінделлом,
який відкликав рекламу подушок на 50 мільйонів,
кажеш, нешкідливо?
Ти ба, наша Альонушка склала два плюс два.
Ми з Петардою мали розмову.
О, звісно, і дуже приємну.
Вибачте.
Ти маєш мізки, Мудрине.
А я — мудрість.
І що станеться, якщо ці твої мізки знову пошкодять
і ти белькотітимеш, мов пришелепкувата?
Ми з Петардою знайдемо витік.
- З усією повагою... - Повагою?
Я не чую ніякої клятої поваги.
І мене особисто ображає те,
як ти говориш із цією великою людиною.
Зосередься на стрільці.
Переконайся, що все готово.
Він не підведе.
Добре.
Можеш іти.
ПОЕЗІЇ «ГЛИБИНА ТИХИХ ВОД» АВТОР: ГЛИБИНА
Цей зветься «Світ — наша устриця».
«Ліс сяючих водоростей
Мов щітки автомийки природи
А на темному дні сяйво медузи
Мов лавова лампа з гуртожитку
Допливу з тобою будь-куди
Сім морів — одна волога дорога»
Господи, Кевіне.
У тебе дійсно душа поета.
Припини.
Ти така неслухняна.
І, боже, твій язик наче мотор катера.
Невже?
Я стільки разів кінчила.
Справді?
Важкий день. Порвеш мої мізки й дупу пізніше?
Я...
Я маю йти, люба.
Що? Уже?
Обов'язок кличе.
Чекай! Ні, постривай!
Та ну, люба, ти ж знаєш, що маєш бути у воді.
Ні, ти обіцяв перенести мене до акваріуму над ліжком.
Авжеж, ні, звісно, люба.
Сто відсотків.
Просто я маю спочатку замінити воду на свіжу.
А тоді ще... О, я отримав повідомлення від Шаї щодо сценарію
«Любий хлопчик 2».
Він майже закінчений.
То перенесеш мене завтра?
Так, звісно.
Я маю просто зібратись і поїхати?
Різдво в пустелі, чудово.
Тобі безпечніше з Джен у Седоні, ясно?
Деякі... речі можуть відбутися невдовзі.
Тобто? Які ще речі?
- Тобі краще не знати. - Дзвониш...
Я дзвоню тобі щодня вже багато тижнів!
Це ти вперше взяла слухавку.
Мене вигнали з клубу «Біблія по вівторках».
- Я тут ні до чого. - Невже?
Я чула шепіт Шеллі: «Як у біса Донна виховувала її?»
Ясно. Просто їдь туди завтра ж.
«Як вона могла зробити аборт?»
Ти мала б дотримуватися вищих стандартів,
ось як я виховувала тебе.
Усі дівчата світу дивляться на тебе.
Тепер вони думають, що все можна, бо не буде наслідків.
Це не твоя справа.
І точно, нахрін, не Шеллі!
Ти ж Зоряна. Ти ж супергероїня.
Я — людина.
Зараз усе це лайно Зоряни не має значення.
Тоді чому Г'юї зберіг твій костюм?
Мені дуже шкода.
Це повний відстій.
Я дістав його зі сміття. Думав, що ти колись пошкодуєш.
- Я навіть дивитися на нього не можу. - Ясно.
Гаразд.
Готово. Я... Ось так.
Він...
уже не тут.
Я просто...
Боже, я просто... я не...
хотіла народжувати дитину в світі, що помирає.
Г'юї. Просто...
Просто це все занадто.
У світі так багато жахіть.
Звідки взагалі починати?
Ми робитимемо все поступово.
- Ти пив. - Та тобі ніколи не вгодиш.
Я швидко прибув.
- Роби свою кляту роботу. - Як скажеш.
Ти думаєш, що це наш Лі Гарві?
Так каже Експрес.
Треба його відвідати.
- Де ти в біса був? - Відкладав личинку.
Гаразд, слухайте.
Тільки не спаліть ваші пукани, але...
Пам'ятаєте любого померлого вірусолога Нейман?
Доктора Саміра Шаха?
Я серйозно, Бутчере. Не треба.
Ну, кумедна історія.
Він не зовсім мертвий.
Він працював на мене, робив ще того вірусу.
- Якого хріна? - Вони ж знайшли лише...
Бодай тобі, засранцю.
Ти відрізав йому ногу?
Гаразд. Не психуйте.
То, по суті, ти відрубав ногу вилупку,
щоб він зробив таємну біозброю,
і ми маємо заспокоїтися?
Ти просрав наш найкращий шанс.
Але є маленька проблемка.
Якщо він буде здатний убити Патріота,
то спричинить, ну, знаєте, глобальну пандемію.
Господи.
Чекай...
Геноцид.
Ти кажеш про геноцид суперів, щоб...
Так, Бутчере... Навіть для тебе це...
Тому я й кажу вам, ясно?
Гадаєте, я хочу стільки крові на своїх руках?
Авжеж. Ти, курва, хочеш плавати в ній.
Ні, не хочу!
Ні, не хочу.
Тому щоб цей баг геть не пустився берега,
я подумав, що Саміру знадобиться допомога.
Чия?
Питання проникливе й доречне, синку.
Ось і він.
Про вовка промовка.
Вітаю.
Як у біса ти вийшов?
Меллорі смикнула за мотузочки.
Щоб усе прояснити, я був проти.
Я б краще трахнув банку клятих блешень, ніж вийшов на волю.
О, круто.
Тоді гаразд. Щасливе возз'єднання.
Отже, Французик розбереться з вірусом.
Ми використаємо його на Патріоті й Віккі, і все, лише на них.
Ти клятий боягуз.
Добре.
Це підходить.
Кіміко, Французику.
Ви двоє до Шаха.
Решта — до нашої людини-загадки.
Н.Е. БУМУДЛО
«Не будь мудилом».
Слухай, тобі краще... піти з ними.
- А ти? - Без мене.
Маю поговорити з Монік. Це...
О, та годі тобі.
Не лишай мене самого з ними.
Чекай, що?
- Він не йде. - Ти не йдеш? Чому?
Гаразд. Зробимо все офіційно?
На коліно, посвячу хріном у лицарі.
Ти знову очолюєш «Хлопаків», ясно?
Я краще працюватиму з паперами.
Ні. Не роби цього.
Ти не маєш робити це.
Так, має. Це добре для нас.
Не треба. Усе й так погано і без цього клятого гівнюка.
От бачиш, які вони.
Слухайте, це не дебати, народе.
Я вирубився.
Під час завдання.
Я не можу бути лідером.
Він може.
Отже, він.
Це ти.
Кінець історії.
Привіт. Заходь, люба.
Так, люба.
Ось. Візьми це.
Там $10 000 готівкою. Мої рахунки переведені на тебе.
- Марвіне. - Це два квитки до Беліза.
Ви з Жанін летите сьогодні. Це не назавжди,
- лише доки все не вгамується. - Стій.
Зупинися.
Ясно?
Скажи, що не так.
От-от станеться дещо серйозне.
Якщо програємо, усе піде шкереберть.
Якщо виграємо, буде ще гірше.
Тому ви маєте їхати.
І вибач, що знову змушую тебе так їхати.
Але в мене є лише одне завдання.
А саме, щоб ви з Жанін були в безпеці.
І хай мені грець, якщо я дозволю...
Я знаю, як тобі важко, Марвіне.
Дбати про Жанін і мене.
Їдьмо з нами.
Я вірю тобі.
Якщо ти зробив усе це, я...
Я певна, що все дуже погано.
Тому їдьмо.
Ми втрьох, будьмо родиною.
Монік.
Ти ж знаєш, що ви з Жанін у моєму серці, так?
- Я не можу. - Послухай.
Той напад паніки був попередженням, Марвіне.
Побачимось в аеропорті.
І завтра, любий, ми вже сьорбатимемо ромовий пунш на пляжі,
доки Жанін розсікатиме хвилі.
ПАМ'ЯТІ КЕМЕРОНА КОУЛМАНА ДЖЕННІ МАККАРТІ: «ЩЕ ОДНА ЖЕРТВА ВАКЦИНИ»
Більше десятиліття лише він казав правду.
І тепер він не з нами.
Кемерон Коулман помер від аневризми мозку,
наслідку вакцини від грипу.
Він не з нами, але не забутий.
Ще раз...
Агов, де твій помічник?
О, Ґреґорі?
Я звільнила його. Не міг замовити мені салат.
Що тобі треба?
Вони знають, що Кемерон — не витік...
Стулися нахрін.
Не хочу чути цього лайна.
Не вплутуй мене, курва, я — все.
Ти обдовбана?
Я досі директорка цієї компанії.
І якщо директорка хоче обдовбатися об 11:00 ранку, то має право.
Він був найкращий.
Він був моїм, курва, найкращим помічником.
І я звільнила його, щоб він був подалі від цього клятого місця.
Я вбила Кемерона. Я його вбила.
Слухай, ти врятувала моє життя.
Я могла б зробити це інакше.
Він не мав помирати.
Тут... тут так легко перетворитися на монстра.
А якщо ми підемо?
Якщо підемо?
Ми з тобою?
Я не про секс між нами. Ні.
Я жила студенткою у Флоренції, їдьмо туди. Їдьмо!
- У тебе є паспорт. - Гаразд.
- Тобі він не потрібен. - Агов, Ешлі.
Зберися нахрін, ясно?
Ти не можеш нажиратися й плескати своїм клятим язиком,
коли наші життя в твоїх руках.
Стулися.
Негайно.
Гаразд. Я швидко огляну ззаду.
Ви спереду, ясно?
А тоді завітаємо до стрільця.
Знаєш, я ламав собі голову,
намагаючись зрозуміти, коли ти став таким м'яким до суперів.
Може, після того, як ти вставив Мейв?
Гаразд. Знаєш що?
Годі грати в мовчанку, упертий хріне.
Це вже, курва, більше не жарти.
Я знаю, що тебе не хвилюють Зоряна чи Кіміко.
Не по-справжньому.
А Раян?
Він навіть не твій.
Тому скажи, чому ти так віриш у цього малого?
Я дав їй слово.
Бекка?
Справді?
Якщо твоє кохання було таке ідеальне й чисте,
то нахріна трахнув ту офіціантку?
Я облажався, ясно?
І я кинув бухати наступного дня, хіба ні?
Авжеж.
Я й бачу, як останнім часом ти кидаєш кидати.
Знаєш, ти постійно кажеш,
що робиш це на згадку про Бекку.
Але не робив за її життя.
То, може, годі вже гнати пургу?
Пішов нахрін, мудило.
Усе чисто, окрім, дослівно, вживаних тампонів в унітазі.
СЕКРЕТНІ СЛУЖБИ США
Файли секретних служб.
Детальний розклад на шосте січня.
Що?
Це ж мапа майдану округу Колумбія, де Сінґер проводитиме свій мітинг.
Ось де вони влаштують йому Ділі Плазу. М мав рацію.
ОБ'ЄКТ ЗАХИСТУ: КАНДИДАТ В ПРЕЗИДЕНТИ РОБЕРТ СІНҐЕР
О боже!
Дякувати богу, ви тут.
Він убив мого чоловіка.
Довго тримав мене тут.
Чекайте, ви...
Так.
Так, привіт.
О боже, у вас жар. Як ви?
- Тут наче в пічці. - Ясно.
Ми вам допоможемо. Гаразд?
Ну ж бо.
Дідько! Трясця! Вона мене поранила! Курва!
Дякую.
- Якого хріна? - Яка гидота.
- Курва! Бачите щось? - Ні.
Кляті супери-перевертні.
Ненавиджу цих мудил.
Але Мудриня — молодець.
Ідеальний вибір для такої роботи.
Кажеш, вони можуть бути будь-ким?
Як нам тоді в біса врятувати президента?
Не обісравши штанці.
Г'юї, чекай.
О боже, тобі треба накласти шви.
- Я піду до лікарні, ясно? - Я з тобою.
Ні, повертайся туди, забери ті плани, доки можна, ясно?
Зустрінемося пізніше.
- Люблю тебе. - І я тебе.
Друкований посадковий талон?
Дідько, тобі що, 87 років?
- Якого хріна ти тут робиш? - Це я мав би спитати.
Коли біг до тієї клятої діри,
то бачив Бутчера, Г'юї та Зоряну.
Але одного вилупка помітно бракувало.
Отже...
Це все?
Гадаєш, я не хочу мирно сидіти в Белізі,
пити дайкірі, потрахуючи місцевих?
- Іди до турагенції, вилупку. - Агов!
Це ще не кінець.
Для мене — кінець.
Я достатньо віддав.
Я заслуговую на кляте щастя.
Коли я ніс твою дупу до швидкої, там був малий.
Його погляд був наче: «Хай йому грець».
Дивився на мене...
як на героя.
Жодних верескливих фанів, жодних камер.
Ніхто навіть не знав.
Окрім цього малого.
Це набагато краще, ніж усе те, що я зробив для «Воут».
Бо вперше в житті я не ненавидів себе.
Завдяки тобі.
Експресе, ти не доганяєш, так?
Ця наша війна?
Їй нахрін кінця краю немає.
На ній загинув мій батько і батько мого батька.
І поглянь, що сталося зі мною.
Вона розриває мене на кляті шматки, як розірвала їх.
Знаєш, коли я дивлюся в дзеркало, то вже навіть себе не бачу.
Я нічого не маю.
Окрім моєї родини.
Гадаєш, Патріот, «Воут»
і все це лайно не потрапить до Беліза?
До всього клятого світу?
Куди тоді поїде твоя родина?
Дякую.
Як поїси, ми налаштуємо показники твоєї центрифуги.
Гадаю, треба спробувати градієнт гліцерола.
Ця... «лабораторія» не здатна дати нам те, що ми хочемо.
Чого ми всі хочемо.
Патріоту гаплик, хіба ні?
Ти працював у найкращих лабах
з найкращим обладнанням, але я?
Я працював у брудних підвалах
з обладнанням зі смітників та секондхендів.
Злидні — це мілфа винаходу.
Знаєш, він говорив із людьми, яких тут не було.
Твій друг.
Трохи музики, можливо?
Бачу тобі подобається справді огидне сміття з 90-х.
Допоможе працювати. Смачного.
Цей вірус.
Він лише для Патріота? Не для Віккі?
Раяне, це тато.
Агов, друже, вибач, я був дуже зайнятий,
але я чув, що в тебе проблеми
з тим ляльковим шоу.
Слухай, у мене тут аврал, друже,
тому зроби послугу, потерпи й зроби це, добре? Заради мене.
Чудово. Люблю тебе, бувай.
Ти цілком певна, що витік — це він?
Той малий гівнюк розколовся, зізнався у всьому.
- Пане. - Тенетарю.
О, якого хріна?
Вибачте. Трапляється, коли нервуюся.
Не треба нервуватися, просто розкажи йому, що казав мені.
Знаю.
Так, пані.
Так, пане.
Усе, що захочете.
Як це працює?
У костюмі є дірка, щоб павутина...
Ні. Як це працює із Вільямом Бутчером?
Авжеж, ну... Він приходить до мене.
Я кажу те, що він хоче знати.
О, заради ж бога.
- Як ніяково. - Стулися нахрін.
Отже, хтось із команди Бутчера вдяг твій костюм до Технолицаря.
Ти дав його їм?
Я не пишаюся цим.
Ось воно.
Допоможи мені з дечим.
Кілька тижнів тому звідки ти знав, де я зустрічаюся з Нейман?
Слухайте, я облажався, знаю.
Вибачте.
Мені шкода.
Я почуваюся зле.
Але ви бачили того брита?
Він брехун.
Він протрахує мізки.
- Може, мізки слабкі. - Так, слабкі.
Я дуже облажався.
Я підвів вас.
Мені дуже шкода.
Ви мною ще пишатиметеся, клянуся богом.
О, друже, і що мені з тобою робити?
Господи. Годі вже.
Чекайте.
- Що? - Це не я.
Прошу!
Дякую, Петардо.
Пусте.
О боже.
З Різдвом. Це дрібничка.
Мені бракувало тебе.
Я щодня приходила. Ти не захотів мене бачити.
Мені було соромно.
За те, що зробив із Коліном та його родиною.
Ти багато розказав Енні. Про решту я здогадалася сама.
Тому ти знаєш, чому я здався.
Я вже втомилася від цього.
Вибач.
Ти завжди так робиш. Увесь на емоціях.
Мучиш себе.
Що ще мені було робити?
Попросити допомоги. Прийти до мене по неї.
Ти не допоможеш. Ти не розумієш.
Знаєш, чому я не розмовляю?
Ти бачила, як «Сяйво Світла» вбило батьків.
Твій брат сказав мені.
Я ніколи не казала Кенджі правди.
То була моя перша ніч у таборі.
Ми рухаємося, наче примари.
Беззвучно.
І ви будете.
Перша дівчина, що заплаче.
Програє.
Готові?
Я вбила її без жодного звуку.
А коли мені знову дозволили говорити...
Я не змогла.
У тебе не було вибору.
Звісно, був.
Краще б вони вбили мене, ніж я ту дівчину.
І було ще багато таких дівчат.
Я дивлюся в дзеркало й ненавиджу те, що бачу.
Тому я розумію
краще, ніж ти уявляєш.
Ти не маєш ненавидіти себе.
Тоді й ти також.
Як нам пробачити собі?
Як нам жити далі?
Коли вірус буде готовий, нам варто звільнити його.
Бутчер не зрадіє.
Тоді це, певно, правильний вибір.
- Любий, це ти? - Так, люба.
Можеш замовити мені суші?
Ні, ми ж говорили про це.
Я проти цієї бійні.
Один із моїх друзів — тунець.
Ясно, отже, я не можу бути, де хочу, та не можу їсти, що хочу.
Що це означає?
«Іноді як отримуєте їх, так і втрачаєте».
- Чому ти цитуєш Лізу Вандерпамп? - Я знаю.
Про Мудриню.
Що ти таке кажеш? Мудриня?
Не будь зверхнім, Кевіне.
Я вже давно знаю.
Мої присоски відчувають її запах на тобі після ваших побачень,
як-от, наприклад, зараз.
Я так тебе кохаю.
Твоє лагідне серце, твою сміливу поезію.
Ти можеш сказати те саме про неї?
- Не знаю, що тобі сказати зараз. - Спробуй правду.
Ще не пізно.
За це варто боротися, за нас варто боротися.
Не може бути, щоб Мудриня дбала про тебе, як я.
Вона каже, що я вища істота!
- У неї чотири кінцівки. - Це нечесно!
Так, маємо, що маємо.
Це ж тупа, порожня фраза, яку кажуть...
Тупі люди?
Ненавиджу твою жорстокість.
А що робити, коли ти тицяєш цим мені?
Тим, що я вперше щасливий?
- Ну, вибач. - Мені тебе шкода.
Мене? О, мене? Поглянь на себе.
Ти пошкодуєш, коли зрозумієш, що вона не поважає тебе.
Але вона поважає мене!
Отямся, Кевіне, вона використовує тебе.
- Стулися нахрін! - Ти кидаєш мене
заради жінки, яка зневажає тебе.
Кевіне!
Повернися! Кевіне! Прошу.
Будь ласка, Кевіне.
Кевіне, я... я не можу дихати.
- Прошу... - Що?
- О боже. - Кевіне, будь ласка!
Дідько.
Кевіне!
- Відчини двері! - Дідько!
Я кохаю... тебе.
Гаразд.
Агов? Глибино?
Глибино?
- Ти зрозумів? - Так, пане.
- Нарешті я все розумію. - Добре.
Я вб'ю будь-кого й коли захочете.
Я вб'ю кожну кляту рибу в океані, якщо скажете.
Гаразд.
Молодець.
Ну, тоді до справи.
- Пані віцепрезидентко? - Так.
Тут дехто прийшов до вас.
Дідько, одна клята хімія.
Слухай, треба поговорити.
Ти ще можеш спинити це. Годі.
Ти, певно, у відчаї, якщо так преш у лоба.
П'ять хвилин, добре?
Чесно поговоримо, ми з тобою, про те, наскільки все хріново.
Таке життя.
У політиці союзників не обирають.
Але ж це не якийсь Мітт Ромні.
Ти працюєш із Патріотом!
Він хоче вбити президента, аж не віриться, що кажу це.
Те, що Патріот кине всіх зорянців до концтаборів,
тебе теж не хвилює?
Ти не знала про концтабори.
А нащо, по-твоєму, Технолицар?
- Ось нащо його в'язниці. - Я маю повертатися.
Я досі маю бруд на тебе.
Твою промову в Технолицаря. Усе.
Це що, погроза?
Ні.
Бо якщо ми оприлюднимо це, ти нас уб'єш.
Як ти й казала, взаємознищення.
Але так не має бути.
Якщо ти хоч на 1% та людина, яку я знав,
тоді не думаю, що ти хочеш цього.
Ти ще можеш відступити, Віккі, ще не запізно.
Дякую, що завітав.
Мені шкода.
Щодо твого тата.
Г'юї досі не відповідає.
Я хвилююся за нього.
Як воно, виродки?
Якого хріна ти тут робиш?
Патріоту набридло твоє лайно, бро.
Він сказав позбутися вас.
І прислав тебе?
Бо ти якраз закінчив лизати свою восьмипоцьку?
Що, ні. Я ніколи...
Він прислав не лише мене.
А знаєте що?
Аж не віриться, що кажу це, але зараз же Різдво.
Ви, педики, ідете геть.
- І ми вдамо, що цього не було. - Що, чуваче?
Я заледве розумію твій жахливий акцент.
Якого біса тобі треба, Глибино?
Правосуддя, клята курво.
Боже, я так насолоджуватимусь цим.
Ти хотіла бойкотувати мене.
Зацькувати невинного,
бо нині так часто роблять з білими хлопцями.
Вирила собі яму.
MeToo кінець, люба, воно не працює.
Я не поважаю твою правду.
Я не шануватиму твою історію.
І нахрін не вибачатимусь.
Падло — нарколептик.
Кесслере, що б ти не зробив Езекиїлу,
зроби це знову.
Що ти коїш?
Чекай, то ти... Ти — наш витік?
Він уміє говорити?
Бро?
То був ти, бро?
Глибино, щоб ти знав, я завжди...
Завжди збіса ненавидів тебе.
Дідько. Ти вмієш літати?
Жери летючий хрін, виродку...
Нуар скоро повернеться, тому тікаймо.
Він же, курва, тут, завалімо його.
Ти знаєш як, Бутчере? Бо я — ні.
А Нуар точно, курва, знає, як нахрін убити нас.
Тікаймо, трясця.
Алексо, увімкни мікс Дейва Меттьюза.
- Алексо, не вмикай ніхріна. - Якого біса? Експресе.
Слухай, маємо тікати. Зараз.
- Глибина й Нуар знають, що я — витік. - Що?
- Патріот скоро теж дізнається. - Ти казав щось про мене?
Ні, звісно ж, нічого не казав.
- Експресе, якого хріна? - Ешлі.
Це наш шанс.
У Флоренцію, будь-куди.
Але рушаймо.
Я не можу.
- Роби як знаєш. - Чекай.
Твій чип.
Не забудь вирізати його.
Вітаю, вибачте, ви Зоряна, так?
- Можна мені селфі з вами? - Гаразд.
- Клас. - Добре.
- Дякую. - Дякую вам.
То що буде далі, М?
Ти допоможеш нам зупинити вбивство й жорстокий заколот?
Або звалиш нахрін?
Схоже, що нахрін.
Хто такий Кесслер?
Кесслер?
У Флетайроні.
Ти прокричав ім'я «Кесслер», і щось про те, що сталося з Езекиїлом.
Що це було?
Гадки не маю про що ти, люба.
Ти справді не їдеш.
Ромовому пуншу доведеться зачекати.
Ти потрібен Жанін.
Люба, єдина річ, яку я хочу понад усе,
про яку молюся щоночі, —
це бути знову з тобою і Жанін, бути родиною.
Але я маю захистити вас, тому не можу поїхати з вами.
Я просто...
не можу.
Може, колись.
Може?
Що це означає, Марвіне? Може?
- Я маю йти, люба. - Марвіне, чекай.
Патріоте!
З вами все добре?
Експрес?
Як він міг так зі мною?
Мені дуже шкода.
Знаєте, деякі люди просто...
Ну, народилися бидлом.
Де він?
Він вирізав свій чип стеження.
І його родина теж зникла.
Звісно ж.
Ви послали Глибину й Нуара до Бутчера?
Ми говорили про це.
Найрозумніша людина в світі, але не зрозуміла, що Експрес — витік?
Я знала.
Ти знала.
І дала вбити Тенетаря ні за що?
От лайно.
Ви вбили Тенетаря?
Думали, що витік — це він?
Він був нариком, що і в розп'ятті Христа
зізнався б за дозу.
Я чітко все пояснив.
Більше жодних секретів.
Але Експрес зливав лише стільки інформації,
скільки я хотіла, щоб вони знали.
Він був ідеальним засобом дезінформації дотепер.
Це все частина плану.
Ясно.
Пішла нахрін звідси. З тобою все.
Повертайся до своєї захезаної діри в Детройті й помри на самоті.
Я... Ви обіцяли. Ви обіцяли слухати мене.
Радій, що не поїдеш додому в кошику.
Іди.
Гаразд.
Оточуйте себе такими, як вона.
І ви можете систематично знищувати всіх, хто заважатиме,
але є одна людина, яку вам нізащо не здолати.
Щасти вам без мене.
Вона нам не потрібна.
Просто... іди геть.
Ви певні...
що я нічого не можу зробити для вас?
Ні.
- Ой, просто йди геть. - Добре.
Бро.
Бро!
Бро?
Бро.
Авжеж.
Бро.
Авжеж.
Привіт тобі.
Агов, отже, був важкий день.
- Куди так поспішаєш? - Патріот.
Він звільнив мене.
Ти не можеш піти. Я кохаю тебе.
- У нас було дещо особливе. - Чекай.
Вона робила лоботомію, щоб і тебе трахати?
Тобто, «лоботомію»?
Бро.
Ти мав рацію.
Вірус готовий.
Градієнт гліцеролу.
Спрацювало, навіть у такій гівняній лабі.
Коли ми зробимо ФАГ-тест і побачимо, що вірус працює,
у нас будуть гарні новини для тебе.
Кіміко.
Ні.
Усе гаразд.
Поглянь на мене.
Візьми, зосередься на цьому.
Вибач!
ТИ ПРОСТО СУПЕР
Ти в порядку.
Нічого.
З тобою все добре.
Усе добре.
І ти не допетрав, що задумав Самір?
Зважаючи на ланцюги,
він мав готувати це багато днів чи тижнів, так?
Гаразд.
Важливо лише, якщо Самір зміг дістати цей баг із голови вівці,
то Французик дістане з ноги Кіміко.
Ми знаємо, що вірус працює.
Чи він досить сильний?
Щоб убити Патріота?
Ні, але хоч щоб убити Нейман?
Це можливо.
Ми працювали над цим багато тижнів і все, що маємо, — це можливо?
Йо.
Чому такі кислі пики?
Ми зробили неможливе.
І ніхто не завалить президента, не в нашу кляту зміну.
Французику, цей вірус сам себе не приготує, брате.
Гаразд, до справи.
Ворушіться, вилупки.
Раяне, це тато.
Агов, друже, вибач, я був дуже зайнятий,
але я чув, що в тебе проблеми
з тим ляльковим шоу.
Слухай, у мене тут аврал, друже,
тому зроби послугу, потерпи й зроби це, добре? Заради мене.
Чудово. Люблю тебе, бувай.
Коли бачиш щось, кажи щось Дзвони 1-800-1 «Воут»
Це може бути критик соцдопомоги
Чи твій учитель Що лівацькі погляди нав'язує
Соціаліст, що прапор наш зневажає
Вушка тримай насторожі І очима уважно дивись
Але що б ти не робив Не дай заткнути рота тобі
Коли бачиш щось, кажи щось
Слухавку візьми й дзвінок зроби
Коли бачиш щось, кажи щось
Супери роблять світ безпечнішим для нас
Це можуть бути люди Які не вірять копам
Або коли Шон Пенн каже Що суперів треба спинити
Ось і він.
Де ти в біса був, коли був потрібен?
У мовчанку можна грати і вдвох.
Може бути вчений, що робить вакцини
Бородатий хлопець, що є королевою краси
Іммігрант, що...
Годі. Просто зупиніться.
Ця пісня — відстій.
Чесно, все це — відстій.
Вмикай кляту рекламу.
Ні, не вмикайте рекламу.
Транслюйте далі, прошу.
Родина вам не ворог.
Родина — усе, що ви маєте.
Я багато думав про маму останнім часом.
Вона померла.
Але вона любила Різдво...
і шоколадні цукерки...
і фільм «Мова ніжності».
Любила свого чоловіка Біллі.
Але такого вона б не полюбила.
Вона була б проти такого.
Моя мама завжди казала казати правду.
Саме тому...
Вибачте.
І ось чому я вірю в цього малого.
Ти клятий малий красунчик.
Слабак.
Дзвоніть 911!
Агов, Енні?
Я насправді не до лікарні сьогодні ходив.
Ага, я здогадалася.
Так.
- Я ходив до Віккі. - Г'юї.
Так, слухай, знаю...
Я в нормі, просто...
Я не знаю, думав, що зможу відговорити її чи...
І?
Що змусило тебе...
Просто вирішила спробувати.
Ясно. Як почуваєшся?
Дуже дратує...
що ти мав рацію.
Ми робитимемо це поступово, по одній проблемі за раз.
Кажеш, я дав геніальну пораду.
Не тисни.
Отже...
Визнай.
Ти фантазував про секс зі мною в цьому костюмі.
Я не фантазував про це.
Ні!
Переклад субтитрів: Віталій Данмер
Творчий керівник Марія Цехмейструк.