‫תזכירי לי, מה שמך?‬
‫לא נתתי לך אותו.‬
‫סופי בק.‬
‫ובכן, סופי בק,‬
‫אנחנו במרחק כמה שעות בלבד מלונדון,‬
‫אך אם את רוצה להמשיך לשבת בדממה,‬
‫אני מאמין שאפשר להמשיך בנסיעה הזו לנצח.‬
‫אנחנו לא כל כך קרובים ללונדון.‬ ‫הבט בכוכבים.‬
‫חוץ מזה, ירֵד גשם.‬
‫לא נראה לי.‬ ‫-ירֵד גשם.‬
‫לא…‬
‫זה היה ערפל.‬
‫וזה?‬
‫הצטברות של ערפל.‬
‫חוששני שלא נוכל‬ ‫להתקדם במהירות במזג אוויר כזה.‬
‫יש לי בקתה לא רחוק מכאן.‬
‫נוכל לחכות שם עד שהגשם יחלוף.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫שלומי מצוין, אפילו.‬
‫אתה פצוע.‬ ‫-אני לא פצוע.‬
‫ייתכן שנפלה בחלקי חבּורה קלה‬ ‫במהלך שיחתי עם קוונדר.‬
‫הגענו.‬
‫זו הבקתה שלך?‬
‫זאת האורווה שלי.‬
‫הבקתה שלי בהמשך הדרך.‬
‫המילה ״בקתה״ קצת…‬
‫מטעה.‬
‫- הבקתה שלי -‬
‫בני הזוג קראבטרי אמורים להיות פה.‬ ‫הם מטפלים בבית ובגן.‬
‫יש לך מפתחות לבקתה שלך, נכון?‬
‫אין לי צורך לשאת מפתחות.‬
‫פשוט… יש פה מישהו.‬
‫אולי הם החביאו מפתח נוסף איפשהו.‬
‫הם בוודאי עומדים לשוב בכל רגע.‬
‫אם הם באמת אינם,‬ ‫הם בטח נקלעו לסערה בעצמם,‬
‫ובמקרה כזה תמיד אפשר לתפוס מחסה ב…‬
‫סופי?‬
‫איך…?‬ ‫-נכנסתי דרך החלון.‬
‫למשרתים יש תושייה.‬
‫צריך להתחמם.‬
‫אדליק לנו אש.‬
‫את לא צריכה לעשות עבודות בית.‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫הדלקת פעם אש?‬
‫לא צריך להיות גאון בשביל זה.‬
‫עץ, נא להכיר: אש.‬
‫אש…‬
‫יש ללבות.‬
‫הבנתי.‬
‫בסדר.‬
‫איפה חדרי המשרתים?‬
‫שם מתגוררים בני הזוג קראבטרי.‬
‫את תישני בחדר האורחים.‬
‫אין צורך. אני שמחה לישון בקומה העליונה.‬
‫אילו הכרת את גב׳ קראבטרי,‬ ‫היית יודעת שהיא לא ששה‬
‫לארח זרים בחלק הזה של הבית.‬
‫בואי אחריי.‬
‫המיטה בסדר גמור,‬
‫ואת מוזמנת ללבוש כל בגד מהארון.‬
‫לא ציינת שיש כאן ליידי.‬
‫אין זה ראוי שאלבש את בגדיה.‬
‫השמלות האלה שייכות לאחיותיי,‬
‫והן ישָנות. זה לא יפריע להן.‬
‫תודה.‬
‫אני הולך לישון.‬
‫הפציעה שלך. אכין לך תחבושת…‬
‫תודה, אבל אני מבטיח לך,‬ ‫זה שום דבר. לילה טוב.‬
‫מר ברידג׳רטון?‬
‫אדוני?‬
‫אתה חש ברע?‬
‫אדוני!‬
‫מר ברידג׳רטון אתה קודח.‬
‫זו ממש לא חבּורה! למה לא אמרת?‬
‫זה יכאב.‬
‫סלח לי.‬
‫תודה.‬
‫נשקי אותי.‬
‫מה?‬
‫מה אמרת?‬
‫אל תעזבי אותי.‬
‫אל תעזבי אותי שוב.‬
‫גבירה שלי.‬
‫נשקי אותי.‬
‫- ברידג׳רטון -‬
‫קורא יקר וחביב,‬
‫כמו פרפר שמנפנף בכנפיו בלונדון,‬
‫ומחולל סופה בלנדס אנד.‬
‫נראה כי פיטוריה של משרתת בודדת‬
‫מבית פנווד לפני חודשים מספר,‬
‫חוללה אי־סדר שאפילו סופרת זו‬ ‫לא יכולה הייתה לחזות.‬
‫משרתת זו הייתה כה מוכשרת, מתברר,‬
‫שליידי פנווד זקוקה הייתה‬ ‫לארבע משרתות שיחליפו אותה.‬
‫והיכן למצוא משרתות חדשות…‬
‫אם לא מקרב צוותי העובדים המיומנים‬ ‫של שכנים וידידים?‬
‫אומרים שליידי פנווד‬ ‫פיתתה את המשרתות של ליידי קזיק‬
‫בהבטחות על משכורות נדיבות יותר;‬
‫את אחת הכובסות של ליידי המילטון‬ ‫בהבטחה מפתה לשמלות יפות יותר;‬
‫ולא שתיים אלא שלוש משרתות‬
‫מהמרקיז של לסטר.‬
‫כל זאת בנוסף למחסור במשרתים מיומנים‬ ‫שכבר פקד את הבון־טון.‬
‫נראה שכל מייפייר כמרקחה.‬
‫שמעתי שליידי קזיק נאלצה אפילו‬
‫לבקש מרוחצת הכלים שלה‬ ‫שתתקין לה את תסרוקתה,‬
‫מה שהוביל לתוצאות בלתי־נעימות.‬
‫כעת, הביקוש למשרתות משובחות מרקיע שחקים.‬
‫- מיס וארלי -‬
‫הסערה מתגברת,‬ ‫שעה שכל אחד מהבתים מנסה למלא את השורות.‬
‫וכך, מלחמת המשרתות הגדולה החלה.‬
‫מי היה מאמין שכל התהפוכות האלה‬
‫החלו בגלל משרתת פשוטה אחת?‬
‫אולי היא באה לכוס תה,‬
‫אבל התה הרדים אותה?‬
‫הרדים אותה כל כך שלא יכלה לחזור לחדרה?‬
‫בוקר טוב.‬
‫אל תשימו לב אליי.‬
‫בוקר טוב, גב׳ קראבטרי.‬
‫זו סופי.‬
‫עלמה צעירה ללא מלווה,‬
‫ופציעות בלתי מזוהות.‬
‫הוא יחלים, אני מבטיחה לך.‬
‫מר קראבטרי, סופי… תנו לנו רגע בבקשה.‬
‫אם אימא שלך תדע איך התנהגת…‬
‫נסענו לבקר את הבת שלנו,‬
‫אבל נקלענו לסערה.‬
‫אילו ידענו שמר ברידג׳רטון כאן,‬ ‫היינו חוזרים תכף ומיד.‬
‫היא כמעט הותקפה בביתה, ואז פוטרה.‬
‫מסכנה!‬
‫והיא נחלצה לעזרתי אמש.‬ ‫מגיע לה להתקבל כאורחת.‬
‫כמובן.‬
‫גב׳ וילסון. רגע.‬
‫טוב לך כאן, הלא כן?‬
‫כמובן, גבירתי.‬
‫מלחמת המשרתות הזו…‬
‫אין לך מה לדאוג, גבירתי.‬
‫זה הבית שלי.‬
‫אם יהיו פה לחשושים, אני אטפל בזה.‬
‫תודה לך.‬
‫פרנצ׳סקה,‬
‫תרצי להתלוות אליי, עם לורד קילמרטין,‬ ‫למסיבת הגן מחר?‬
‫היינו רוצים,‬ ‫אבל תכננו יציאה עם פנלופי וקולין.‬
‫באמת?‬
‫אל תרגישי מקופחת, זה פשוט כי…‬
‫שתיכן נשואות… כן.‬ ‫-זה מה שהתכוונת לומר?‬
‫ואם זה תלוי באימא,‬ ‫גם אני אהיה נשואה בסוף המסיבה מחר.‬
‫בעצם, לא נעניתי להזמנה בשמך.‬
‫בנדיקט שוחח איתי טרם עזב,‬
‫ושכנע אותי לתת לך מנוחה ממחזרים.‬
‫אימא!‬
‫תודה.‬
‫את כה נבונה וחכמה תמיד.‬
‫אני שמחה שזו דעתך.‬
‫אני מקווה שתסכימי איתי, אם כן,‬ ‫שאם אינך מתכוונת לצאת לחברה,‬
‫זה העיתוי המושלם ללוות את הייסינת׳‬ ‫בשיעורי הנימוסין שלה.‬
‫לא…?‬
‫איזה רעיון מקסים, אימא!‬
‫אלא אם את מעדיפה לשוחח עם מחזרים היום.‬
‫בסדר. באמת יש לי קריאה להספיק.‬
‫אולי השיעורים יעזרו גם לך, אלואיז.‬
‫לכל הפחות, השיעור על יציבה נכונה.‬
‫והיא אמרה, ״יקירתי, זו לא מברשת נוצות״.‬
‫זה טירוף מוחלט!‬
‫אתמול ראיתי את ליידי אברקורן‬ ‫מועדת על שמלתה,‬
‫כי המשרתת שלה התפטרה‬ ‫לפני שעשתה לה מכפלת!‬
‫היא נפלה ברוטן רו!‬
‫כמה מבדח.‬
‫לא שהייתי לועגת למישהי בעת צרתה.‬
‫לא, ודאי שלא.‬
‫אפשר עוד כוס תה, וארלי?‬
‫עוד כוס?‬
‫לשמחתי, צרה שכזו לא תקרה בבית שלנו.‬
‫לכן אנו מתייחסים למשרתים שלנו‬ ‫כאל בני משפחה.‬
‫נכון, וארלי?‬
‫למעשה, יש משהו שעליי לדון בו איתך, גבירתי.‬
‫ביחידות.‬
‫כולנו נשים כאן.‬
‫קיבלתי הצעת עבודה מבית אחר.‬
‫הייתי רוצה לראות‬ ‫את ההבעה שלהם כשסירבת להם!‬
‫סירבת להם, הלא כן?‬
‫כמובן.‬
‫אבל ההצעה…‬
‫התעריף לסוכנות בית‬ ‫עלה בעשרים השנים האחרונות,‬
‫וקיוויתי שאולי תשקלי…‬
‫להעלות את שכרי.‬
‫וארלי!‬
‫לא נהוג לדון בענייני כספים במשפחה.‬
‫ודאי, גבירתי,‬
‫אבל זה רק משום שאני יודעת שאת יודעת‬ ‫שאני עושה פה מעל ומעבר.‬
‫וארלי, אל תמעיטי בערכך.‬
‫אין לך צורך למכור לי את עצמך.‬
‫אני יודעת מה שווייך.‬
‫אם זה ישמח אותך,‬
‫אשקול את בקשתך.‬
‫זה מקובל עלייך?‬ ‫-בהחלט.‬
‫תודה, גבירתי.‬
‫ספל נוסף?‬
‫אנא.‬
‫איזה תליון מקסים.‬
‫יש סיפור מאחוריו?‬
‫לא.‬
‫אני לא רגילה למחשוף שכזה.‬ ‫לרוב הוא נסתר מאחורי הצווארון שלי.‬
‫בואי לארוחת הבוקר, יקירתי.‬
‫יום טוב.‬
‫תודה.‬
‫זה נראה מצוין.‬
‫זו לא טרחה.‬
‫נישאר בשעת הסעודה עם האורחת שלך.‬
‫כמה מתחשב מצדך, גב׳ קראבטרי. אנא, שבו.‬
‫הזוג קראבטרי איתי כבר עשרים שנה.‬
‫עשרים ושלוש.‬
‫הייתי משרתת בבית ברידג׳רטון‬ ‫כשמר ברידג׳רטון עוד היה קטן.‬
‫כן?‬
‫מימיי לא ראיתי מישהי‬ ‫סועדת בהתלהבות שכזו.‬
‫כמה שזה טעים.‬
‫מזמן לא אכלתי ארוחת בוקר של גב׳ קראבטרי.‬
‫למה לא באת?‬
‫הוא אוהב לבלות פה בכפר.‬
‫אני מניח שהייתי…‬
‫שקוע בענייניי בלונדון.‬
‫בכל מיני… עניינים.‬
‫בעצם… תכין לנו את הכרכרה, מר קראבטרי?‬ ‫נצא בחזרה אחרי ארוחת ה…‬
‫לא!‬
‫לא ולא. אתה פצוע,‬
‫ואסור לנסוע במצב כזה.‬
‫אדאג שתישאר במיטה עד שתחלים.‬
‫גב׳ קראבטרי, את מגזימה.‬
‫תחושתי משתפרת מנגיסה לנגיסה.‬
‫אם הפצע שלך לא יגליד כראוי,‬ ‫הוא עלול להזדהם שוב.‬
‫עליך לנוח.‬
‫מניסיוני, מוטב לשמוע בקולה.‬
‫אעזור לגב׳ קראבטרי.‬
‫לא יקום ולא יהיה.‬
‫כבר אמרתי: את אורחת שלי.‬
‫אורחת.‬
‫אז מה אתה מציע שאעשה?‬ ‫-אינך מסוגלת לנוח?‬
‫אני יודעת לנוח.‬
‫אני יודעת לנוח יופי.‬
‫מושלם.‬
‫אבוי…‬
‫למה ליידי ויסלדאון כותבת על משרתות?‬
‫אין לי עניין במשרתות.‬
‫דומני שאין לנו משרתות כאן.‬
‫ברימסלי?‬
‫יש לנו 142 משרתות ומשרתים, הוד מלכותך.‬
‫טוב… משרתות לא אמורות‬ ‫להעסיק את ליידי ויסלדאון.‬
‫אני רוצה רכילות.‬
‫משרתות הן רכילות.‬
‫מדברים עליהן בלי הפסקה.‬
‫מלחמת המשרתות הזאת‬ ‫עושה שמות בכל בתי הבון־טון.‬
‫גם בשלך?‬ ‫-לא.‬
‫אני משלמת להן שכר טוב, ונוהגת בהן בכבוד.‬
‫ברימסלי.‬
‫בית המלוכה הוא… מלכותי, הוד מלכותך.‬
‫המשרתות נוהרות פנימה, לא החוצה.‬
‫כמובן.‬
‫תארי לך שמישהי תרצה לצאת מכאן!‬
‫תארי לך.‬ ‫-מה נעשה היום?‬
‫משחק שחמט נוסף?‬
‫יש לי רקדנית על חבל בהמתנה.‬
‫ויש גם חלילן.‬
‫את מה שישעשע את הוד מלכותה יותר מכול.‬
‫רקדנית על חבל, אם כן.‬
‫זה היה נחמד מאוד.‬
‫ג׳ון.‬
‫כן?‬
‫מוזר בעיניך שעדיין איננו בהיריון?‬
‫נישאנו לפני פחות משנה,‬
‫וחזרנו לנסות ברצינות רק בחודשים האחרונים.‬
‫יש משהו שעליי לעשות אחרת?‬
‫אני…‬
‫טוב, שמעתי שסיכוייה של אישה להתעבר‬ ‫גדלים אם היא מגיעה להתעלות.‬
‫את מגיעה להתעלות, נכון?‬
‫כמובן.‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫סלח לי.‬
‫אנא, קחי איזה ספר שיעניין אותך.‬
‫אלא אם אינך יודעת לקרוא. סלחי לי…‬
‫אני יודעת לקרוא.‬
‫סלחי לי. שוב.‬
‫נדיר לפגוש משרתת שקוראת.‬
‫המשפחה הראשונה שהעסיקה אותי‬ ‫הרשתה לי להיות נוכחת בשיעורים של הבנות.‬
‫אתה אמור להיות במיטה, לא?‬
‫את יודעת מה מעניין בבילוי יום שלם במיטה?‬ ‫-מה?‬
‫שום דבר!‬
‫אם לא אמות מזיהום,‬
‫אמות משעמום.‬
‫גורל רע ומר.‬
‫אבל הצלחתי להעביר ללונדון בקשה‬
‫לחיפוש תעסוקה לך ולחברתך,‬
‫הייזל.‬
‫תודה.‬
‫ותודה על עזרתך במקרה שקרה‬ ‫בבית קוונדר, מר ברידג׳רטון.‬
‫בבקשה.‬
‫כבר לא צריך להקפיד על גינונים.‬
‫קראי לי ״בנדיקט״.‬
‫אם כבר לא צריך להקפיד על גינונים,‬
‫אולי תספר לי יותר על הספרייה הנאה הזו?‬
‫מה הסיפור כאן?‬
‫מזמן לא ראיתי את זה.‬
‫הבטחתי לאחי גרגורי שאתקן את העפיפון.‬
‫לא יצא לי.‬
‫גרגורי הקטן יאהב אותו.‬ ‫-הוא לומד באיטון כרגע.‬
‫והציורים האלה?‬
‫מביכים.‬
‫זה היה תחביב שהתמסרתי אליו.‬
‫לזמן־מה, לפחות.‬
‫זה האחד!‬
‫הסגנון לא מרוסן,‬ ‫אבל יוצר רושם של רגש אמיתי.‬
‫כן.‬
‫זו הייתה כוונתי.‬
‫אתה אמן!‬
‫לא. אני… לא.‬
‫הציורים שלי לא גמורים, ורובם לא טובים.‬
‫אני משרבט. אני לא אמן.‬
‫אל תצטנע כל כך.‬
‫לדוגמה, מיכאלנג׳לו.‬ ‫הוא מוכר לנו בזכות יצירותיו הגדולות,‬
‫אך הוא יצר סקיצות רבות‬ ‫שלא היו ראויות בעיניו,‬
‫ושרף אותן במדורה.‬
‫בשתי מדורות, למעשה.‬ ‫-עוד לא פגשתי משרתת בקיאה באמנות כמוך.‬
‫ספרי לי על המשפחה הזו‬ ‫שבה למדת אמנות וקריאה.‬
‫אין הרבה מה לספר.‬ ‫-אל תתביישי פתאום.‬
‫אני מתכוון לגלות את סודותייך‬ ‫כל עוד אנחנו כאן.‬
‫אפרוש לחדרי.‬
‫סופי,‬
‫זה ספר הדקדוק הצרפתי שלי.‬
‫ההגייה שלי מעולה!‬
‫מה לא בסדר בהגייה שלי?‬
‫מוטב לך שלא תזיז את הלסת,‬ ‫אלא תסתמך על שפתיך.‬
‫אין לי מושג איך זה…‬ ‫-הנה.‬
‫תתמקד בשפתיים.‬
‫מר ברידג׳רטון,‬
‫אשתי תביא לך את ארוחת הערב בקרוב.‬
‫ואם היא תראה שיצאת מהמיטה,‬
‫היא תכריח אותך להישאר בה עד לשנה הבאה.‬
‫תודה.‬
‫לילה טוב, מר ברידג׳רטון.‬
‫את מוכנה בבקשה לקרוא לי ״בנדיקט״?‬
‫קראת לי, גבירתי?‬
‫כן.‬
‫קדימה!‬
‫פתחי אותה.‬
‫מתנה.‬
‫בשבילי?‬
‫שקלתי את בקשתך‬
‫בכובד ראש,‬
‫אך למרבה הצער,‬
‫יש תקדים בבית הזה,‬
‫ואם נגדיל את שכרך, ניאלץ להגדיל‬ ‫את שכרם של כל העובדים תחתייך,‬
‫ו…‬
‫פשוט איננו יכולים להרשות זאת לעצמנו.‬
‫אני מבינה, גבירתי.‬
‫אבל רציתי לתת לך שי קטן לאות הוקרה,‬
‫מתנה שתראה לך כמה את מוערכת.‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫ידעתי!‬
‫מרוב שמחה, אין לך מילים.‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫אין צורך להודות לי. תודה לך!‬
‫השמלות הישנות שלך, גבירתי.‬ ‫-מלפני שתי עונות בלבד.‬
‫את תהיי הכוכבת בין חברותייך,‬
‫ביום החופשי שלך, כש…‬
‫תעשי מה שתעשי.‬
‫את בטח משתוקקת למדוד אותה, אבל…‬
‫קודם כול,‬ ‫אכפת לך להביא לי את התה שלי בבקשה?‬
‫אני מותשת ממיון הבגדים הישנים שלי.‬
‫כמובן, גבירתי.‬
‫בית התה של גונתר!‬
‫פרנצ׳סקה. לורד קילמרטין.‬
‫הנה אתם.‬ ‫-סלחו לנו.‬
‫התעכבנו בבית.‬ ‫-הייתה תאונת כרכרה…‬
‫שניכנס ונביא גלידה?‬
‫לא יזיק לי משהו קריר ומרענן.‬
‫אחריך.‬
‫זה נורא, כמה שרואים עלינו?‬
‫לא חשוב. את מבינה, כמובן.‬
‫את וג׳ון זוג טרי, אחרי הכול.‬
‫כן.‬
‫ומהו הדבר שכל זוג טרי בטח מבין?‬
‫לשמחתי, זה מה שמספק פרנסה לוויסלדאון.‬
‫תשוקה הדדית מתמדת,‬
‫התחושה הזאת, כשגוף נוגע בגוף…‬ ‫-כן, תודה, פנלופי.‬
‫סלחי לי.‬ ‫לפעמים אני שוכחת שאני נשואה לאחיך.‬
‫בלי לרדת לפרטים,‬
‫את חווה את ה…‬
‫התעלות?‬
‫כן, כמובן.‬
‫את לא?‬
‫הנה.‬
‫גלידה לכולם.‬
‫כרגיל, וניל.‬
‫את שקטה מאוד היום.‬
‫סליחה, יקירתי.‬
‫אני טרודה בדברים רבים.‬
‫אוכל להטות לך אוזן קשבת, אם תרצי.‬
‫הוד מלכותה.‬
‫היא רוצה אותי בקרבתה.‬
‫אנו מבלות יחד כל יום בין הערביים.‬
‫זה נעים.‬
‫היא חברתי.‬
‫אבל אני כבר לא אחת מנשות החצר שלה.‬
‫כבר שנים לא.‬
‫יש לה נשות חצר רבות.‬
‫ובכל זאת, נותרת כאשת החצר היחידה שלה.‬
‫זה לא סוד שהוד מלכותה‬ ‫אינה חולקת קרבה עם נשותיה.‬
‫אני תוהה איזו תועלת יש לה בהן.‬
‫להיות אשת חצר זה כבוד, אליס.‬
‫כזה שרוב הנשים מעזות רק לחלום עליו.‬
‫כמובן.‬
‫פשוט…‬
‫אם היא לא נהנית מהן,‬ ‫איזו תועלת יש לה בהן?‬
‫איך יוכלו לחלום להחליף אותך?‬
‫לא.‬
‫בשום פנים ואופן.‬
‫כמעט סיימתי.‬
‫הניחי את הסיר.‬
‫מר ברידג׳רטון אומר שאת אורחת,‬
‫ולפיכך, את אורחת.‬
‫זה הכיסא הנוח.‬
‫שבי בו.‬
‫לא רגילה לפנאי, מה?‬
‫גם אני כזאת.‬
‫שבי!‬
‫מה המרחק מכאן לכפר?‬
‫רחוק מדי.‬
‫בייחוד כשיש בוץ אחרי סערה.‬
‫הייתי רוצה למצוא כרכרת דואר‬ ‫שתיקח אותי לעיירה סמוכה, שם אחפש עבודה.‬
‫אם מר ברידג׳רטון אמר שימצא לך עבודה,‬
‫אני מבטיחה לך שהוא ימצא. מילה שלו זו מילה.‬
‫אולי, אם ישתמש בקסמיו,‬ ‫הוא יצליח למצוא לי משהו.‬
‫לעתים הוא באמת די…‬
‫מרתק.‬
‫מר ברידג׳רטון התנהג אלייך באופן לא ראוי?‬
‫לא.‬
‫להפך.‬
‫מר ברידג׳רטון אדיב מאוד,‬
‫אך מוטב לא להתבלבל בין אדיבות ובין קרבה.‬
‫חשוב שכולנו נזכור מה מקומנו.‬
‫כמעט נאלצנו לבטל‬ ‫כשליידי המילטון גנבה את המשרת שלנו.‬
‫בתורי, נאלצתי לגנוב את המשרת של השכנים,‬
‫רק כדי שיסחב את הרהיטים הכבדים.‬
‫שמעתי שזו אנדרלמוסיה שלמה!‬
‫אך היום לא ניכר שום זכר לכך.‬
‫הגן שלך מקסים.‬
‫איזו הפתעה נעימה.‬
‫לא ידעתי שתהיה כאן היום.‬
‫היה לי תיאבון לראות את חיוכך.‬
‫ורציתי לשאול אם את מתחמקת ממני.‬ ‫-מתחמקת ממך?‬
‫כמעט ולא שמעתי ממך‬ ‫מאז שהצעתי שנבלה ביחידות.‬
‫טוב, אני…‬
‫הרהרתי בזה.‬
‫אין לי כוונה לאלץ אותך.‬
‫אין צורך להתחמק ממני אם אינך מוכנה.‬ ‫-אני מוכנה, אבל…‬
‫אני מוכנה.‬
‫אני לא מוכנה.‬
‫הרבה זמן עבר. חם היום, לא?‬
‫שנעבור לנושא אחר?‬ ‫-כן, אנא.‬
‫אין כמו גן בשיא פריחתו, הלא כן?‬
‫זו היא.‬
‫החוצפה!‬
‫ליידי פנווד.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫טוב, תכננו את האירוע הזה מזמן.‬
‫ההזמנות נשלחו לפני שגנבת את הרכּב שלי.‬
‫הוא מצא את המקום בקלות רבה, דרך אגב.‬
‫הוא מוכשר מאוד, הלא כן?‬
‫מר ברידג׳רטון.‬
‫בנדיקט.‬
‫מר ברידג׳רטון.‬
‫את יודעת, אינך חייבת ללבוש‬ ‫את אותה השמלה בכל יום.‬
‫יש שמלות רבות בארון.‬
‫לא רציתי ששמלותיהן האחרות‬ ‫של אחיותיך יתלכלכו.‬
‫אפשר לעזור לך במשהו?‬ ‫-אני בוהה באותו הקיר כבר ימים.‬
‫אני זוכר את קורי העכביש בעל־פה.‬
‫אני יוצא.‬ ‫-בשום אופן לא!‬
‫גב׳ קראבטרי תתנגד. עליך להבריא.‬
‫גם אם מעשיי לא מקובלים עלייך,‬ ‫תצטרכי לשמור את סודי.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫אז תיאלצי לבוא איתי.‬ ‫-לדעתי זה לא כדאי.‬
‫אוויר צח טוב לבריאות, לא?‬
‫אני מסוגל לעמוד על שתיים בחוץ.‬
‫ויש לי רעיון.‬
‫בואי.‬
‫עפיפונים מיועדים לילדים, לא?‬
‫אולי.‬
‫אבל איך אדע אם תיקנתי אותו‬ ‫אם לא אעיף אותו?‬
‫אתה יודע איפה גב׳ קראבטרי?‬ ‫-את חששנית מדי.‬
‫הנה.‬
‫אולי אני מעדיף אותו כך.‬
‫כשהוא באוויר, הוא רחוק וקשה להתפעל ממנו.‬
‫אפשר לראות?‬ ‫-השפלתי את עצמי בפנייך די והותר.‬
‫אתקן אותו. תני לי רק רגע.‬
‫הנה.‬
‫זה…‬
‫לא נראה בסדר.‬
‫זה הסוד שלך?‬
‫שאת בעצם מומחית לעפיפונים?‬
‫אני מבין בעפיפונים.‬ ‫את יודעת כמה העפתי?‬
‫יש לי שבעה אחים ואחיות.‬
‫הוא יעוף.‬
‫סליחה שפקפקתי בך.‬
‫שכחתי כמה זה מהנה.‬
‫לא העפתי עפיפון מאז שהייתי קטנה.‬
‫טוב להעלות זיכרונות כה נעימים.‬
‫אז קדימה.‬
‫לא, אני שמחה לצפות מהצד.‬
‫אני מתעקש.‬
‫תיקנתי אותו בשבילך.‬
‫אלא אם כן…‬
‫מה?‬ ‫-את חוששת שאת עלולה ליהנות.‬
‫קדימה. עלייך לרוץ איתו.‬
‫אם לא תרוצי, ארוץ אני, ואני פצוע.‬
‫קדימה!‬
‫צדקת.‬
‫זה נפלא. תודה, מר ברידג׳רטון.‬
‫בנדיקט!‬
‫המשיכי!‬
‫לא.‬ ‫-קדימה!‬
‫אתה רואה מה שאני רואה?‬
‫אני מנחש שיש עפיפון בקצה החוט הזה.‬
‫לא את העפיפון!‬
‫מה קורה בינו ובינה?‬
‫המשרתת?‬
‫הוא לא מתייחס אליה כמו שמתייחסים למשרתת.‬ ‫-טוב…‬
‫אולי הוא מחבב אותה.‬
‫לא ייתכן שהוא מחבב אותה!‬
‫אתה יודע מה קורה למשרתת כשנפוצה שמועה‬
‫שג׳נטלמן חילל את תומתה?‬
‫חי נפשי, אישה… מי בכלל דיבר על חילול?‬
‫די בשמועה על דבר כזה‬ ‫כדי להרוס את שמה הטוב לכל החיים.‬
‫איזו ליידי הייתה רוצה‬ ‫להעסיק משרתת שכזו בביתה?‬
‫גם אם המשרתים עורכים את השולחן,‬ ‫תפקידך כמארחת הוא לוודא שהכול כשורה.‬
‫שולחן ערוך לתפארת‬ ‫חשוב להצלחת הסעודה שלך‬
‫לא פחות מהאורחים שהוזמנו.‬
‫כי אי אפשר להתיידד באמת‬ ‫עם מישהי שיש לה טעם רע בכפות.‬
‫בדיוק, מיס ברידג׳רטון.‬
‫ואת יודעת מה חשוב יותר ממה שיש על השולחן?‬
‫סידור הישיבה?‬
‫סידור הישיבה.‬
‫זו הדרך הטובה ביותר להפגין‬ ‫את העידון והאנינות שלך.‬
‫חשוב מאוד לדעת מראש מה מעמדו של כל אורח.‬
‫המארח יושב בראש השולחן,‬
‫כששתי הגברות הבכירות ביותר‬ ‫יושבות משני צדיו.‬
‫בעליהן של הגברות הללו יושבים‬ ‫משני צדי המארחת בצדו השני של השולחן.‬
‫נכון, וכל האחרים?‬
‫זוגות נשואים יש להושיב זה לצד זו,‬
‫וכן רווקים לצד עלמות צעירות‬ ‫ופעילות בשוק השידוכים, כדי לעודד שיח.‬
‫רווקות זקנות וקשישים יש להושיב באמצע.‬
‫אז אצטרך לשבת ליד הדוד־רבא איליי?‬ ‫-תני לי את הכרטיסיות האחרונות בבקשה.‬
‫לפחות הרווקות הזקנות‬ ‫מקבלות את הגדיל הכסוף הנוצץ.‬
‫מיס ברידג׳רטון, הוא אפור.‬
‫תודה.‬
‫למעשה, אנחנו כבר כמעט‬ ‫לא משתמשים בטרקלין המערבי,‬
‫אז אם תרצי לקחת משם תמונות‬ ‫לחדר הכניסה שלכם, אני בטוחה שגב׳ וילסון…‬
‫אימא, מה זאת התעלות?‬
‫ה…‬ ‫-התעלות.‬
‫ב… את מתכוונת ל…‬
‫בחדר המיטות.‬
‫ובכן…‬
‫הייתי רוצה להסביר זאת כ…‬
‫כמיטב יכולתי.‬
‫עשיתי לאחותך דפני שירות דוב בנושא הזה.‬
‫אני רק זקוקה למידע.‬
‫עבר זמן רב אצלי,‬
‫אבל…‬
‫התעלות?‬
‫זה נעים.‬
‫זה יותר מאשר נעים. זה…‬
‫תחושה נפלאה של…‬
‫קרבה,‬
‫שהיא…‬
‫כמעט בלתי ניתנת לתיאור.‬
‫זה כמו שפה משותפת,‬
‫ו…‬
‫כשמדברים בשפה משותפת,‬
‫אפשר להרגיש…‬
‫תחושה קסומה, מיוחדת.‬
‫בפנים.‬
‫מי שם?‬
‫אינני ידוע בסבלנותי.‬
‫אם כי סקרנותי דווקא רבה.‬
‫אני יכול לחכות כאן לנצח.‬
‫את יכולה לצאת ודי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫יוצאת לטיול היומי שלי.‬
‫כמה נוח שהטיול היומי שלך‬
‫עובר בדיוק במקום בו אני שוחה.‬
‫אכפת לך?‬
‫סוף סוף לבשת שמלה חדשה.‬
‫היא הולמת אותך.‬
‫תודה,‬
‫אדוני.‬ ‫-את יודעת,‬
‫לא איעלב אם באמת עקבת אחריי הנה.‬
‫אני לא…‬
‫ודאי שלא עקבתי אחריך.‬
‫רציתי לטייל, ומר קראבטרי‬ ‫סיפר לי שיש אגם בסביבה.‬
‫הוא הנחה אותי כיצד להגיע, ו…‬
‫בהיותי בעלת אוזן חדה…‬
‫מצאתי אותו.‬
‫הסבר מפורט אינו תמיד המשכנע ביותר.‬
‫כלל לא היית צריך לשחות. המים קפואים.‬
‫הם דווקא חמימים.‬
‫ולא נהוג לשחות אחרי מחלה.‬
‫אם כבר, גם לא נהוג לרגל.‬
‫בהחלט לא ריגלתי!‬ ‫-דווקא כן.‬
‫אני לא.‬ ‫-בהחלט כן.‬
‫אז לא הבחנת בי?‬ ‫-אינני יכולה שלא להבחין בך.‬
‫אני מתנצל.‬
‫לא הייתי צריך…‬ ‫-לא, אני מתנצלת.‬
‫מוטב ש…‬
‫בבקשה.‬
‫אחרייך.‬
‫תודה.‬
‫אמשיך בטיול שלי,‬
‫ואנחנו…‬
‫ניפגש בהמשך.‬
‫אכן.‬
‫יום טוב, גב׳ קראבטרי.‬
‫יום טוב, סופי.‬
‫גב׳ קראבטרי.‬
‫יום נפלא בכפר, הלא כן?‬
‫אכן.‬
‫מה את עושה?‬
‫תודה לאל שאתה מחלים היטב,‬
‫למרות שהפרת הוראה ברורה‬ ‫שלא להיכנס למי האגם.‬
‫כן, גב׳ קראבטרי?‬
‫ניסיתי להתאפק…‬
‫אין צורך שתשתיקי את עצמך.‬ ‫את כמו אימא בשבילי,‬
‫בכך שגם את לא יכולה‬ ‫שלא להשמיע את דעותייך.‬
‫אתה מביא משרתת לבית הזה,‬
‫אבל לא מתייחס אליה כאל משרתת.‬
‫סופי עברה חוויה קשה.‬ ‫מן הראוי שנקבל את פניה כאורחת.‬
‫קיבלת את פניה כאורחת ותו לא?‬
‫היא רק חברה, גב׳ קראבטרי.‬
‫אתה אולי רואה בה חברה,‬
‫אבל מעמדה בחברה‬ ‫אינו משאיר לה ברירה בעניין, הלא כן?‬
‫מה שלא יהיה טיב הקשר שלכם,‬
‫היא מוכרחה להסכים,‬
‫משום שזה רצונך.‬
‫כמובן.‬
‫אתה בחור לתפארת, מר ברידג׳רטון.‬
‫ובאחד הימים תכיר עלמה מתאימה.‬
‫באמת הכרתי אחת.‬
‫בלונדון.‬
‫מה שמה?‬
‫ובכן,‬
‫הכרתי אותה בנשף מסכות שאמי ערכה,‬
‫אך היא עזבה לפני שנודע לי שמה.‬
‫כן…‬
‫חיפשתי אותה,‬
‫אבל בתור בן ערובה בבקתה שלי…‬
‫אם העלמה הזאת חשובה לך,‬
‫אל תיתן לה להיות‬ ‫כמו אחד הפרויקטים בחדר העבודה שלך,‬
‫משהו שמלהיב אותך היום, ותשכח כליל מחר.‬
‫אתה חייב לעצמך‬
‫להקדיש את עצמך‬
‫למשהו.‬
‫צבע נאה, גבירתי.‬
‫תודה, וארלי.‬
‫התפנה מקום כשנתתי לך‬ ‫מהשמלות הישנות שלי,‬
‫אז נאלצתי לרכוש כמה חדשות.‬
‫גבירתי, לא אמרת שהפרוטה לא מצויה בכיסך?‬
‫חשבתי שהסברתי בבירור‬
‫שלא יפה לדבר על כסף בתוך המשפחה.‬
‫אבל אנחנו לא בנות משפחה.‬
‫אני עובדת אצלך.‬
‫אני עוזרת לגב׳ ברידג׳רטון‬ ‫עם ליידי ויסלדאון.‬
‫אני שומרת את סודותייך הרבים.‬ ‫עזרתי לנו בזמנים קשים,‬
‫והפרס שלי הוא לראות אותך‬ ‫מהדסת בבגדייך החדשים,‬
‫למרות שבקושי יש לי כסף לבגד שימושי‬ ‫שאוכל ללבוש ביום חופש, פעם ב־!‬
‫את יקרה לי מאוד,‬
‫וגם בנותייך,‬
‫אבל למרות כל מה שאני עושה,‬
‫אני לא בת למשפחה הזאת, גבירתי.‬
‫אם את מאמינה שיהיה לך טוב יותר בבית אחר,‬
‫לא אתחנן בפנייך שתישארי.‬
‫אם את רוצה ללכת… לכי.‬
‫אלה משווייץ.‬
‫ואלה צרפתיים.‬
‫אינני יודעת מניין אלה,‬
‫אבל את אלה הזמנתי מגרמניה.‬
‫הם נפלאים.‬
‫הוד מלכותך,‬
‫מצאת מחליפה לליידי ביירד,‬
‫אשת החצר שפיטרת?‬
‫התחלקתי בבונבונים שלי.‬
‫והם אכן נפלאים.‬
‫הטעם שלך משובח.‬
‫פשוט חשבתי שאולי הגיע הזמן‬
‫למצוא לך אשת חצר חדשה.‬
‫מגיעה לך חצר מלכות מלאה.‬
‫כן. אתייעץ עם המזכיר המלכותי.‬
‫אם לא אכפת לך, הוד מלכותך,‬
‫אשמח מאוד אם תיתני לי את הכבוד‬
‫לבחור את אשת החצר החדשה שלך.‬
‫אני יודעת דבר או שניים על מה שנחוץ לך.‬
‫האמנם?‬
‫אגתה,‬
‫אינני זקוקה לאף אחת מהן.‬
‫הן כולן משעממת.‬
‫אז תני לי למצוא לך אחת לא משעממת.‬
‫אם זה רצונך, את רשאית לנסות,‬
‫אך את תיכשלי.‬
‫אני מאמינה שהטעם שלי בגברות‬
‫משובח לא פחות מהטעם שלך בבונבונים.‬
‫אביא לך מישהי‬
‫שתיהני בחברתה.‬
‫שמיימי!‬
‫סופי.‬
‫מר ברידג׳רטון.‬
‫טוב לראותך אותך מצייר.‬ ‫-כן.‬
‫אני סוף סוף חוזר להרגיש כמו…‬
‫עצמי.‬
‫יוקל לך לדעת‬
‫שגב׳ קראבטרי הכריזה שהבראתי.‬
‫אני שמחה לשמוע,‬
‫כי חשבתי שאשמח לחזור ללונדון.‬
‫התעוררתי עם אותה המחשבה.‬
‫אז אנחנו מסכימים.‬
‫אני סקרנית לראות איזו עבודה תמצא לי.‬
‫״ידיים בטלות״ וכל זה.‬ ‫-כן, אשמח לעזור לך ו…‬
‫לחזור‬
‫לענייניי.‬
‫כמובן.‬
‫סופי, אני…‬
‫כן?‬
‫אני מקווה שלא…‬
‫אני מתנצל.‬
‫זה היה לא ראוי.‬
‫אני מתחרט על כך.‬
‫אין צורך להתנצל.‬
‫מרגע שנצא לדרך,‬ ‫לא נצטרך לדבר על הסיפור הזה יותר.‬
‫תודה.‬
‫זה לא שאינני נהנית בחברתך, פרנצ׳סקה, אבל…‬
‫אנחנו יושבות כאן כבר זמן רב.‬
‫סלחי לי. אני פשוט…‬
‫תודה.‬
‫בבית התה של גונתר, ה…‬
‫ההתעלות שעליה דיברנו…‬ ‫-כן.‬
‫אינני יודעת מהי ההתעלות,‬
‫או מה משמעותה, או איפה למצוא אותה, או…‬
‫איך להגיע אליה, או…‬
‫מהי התעלות?‬
‫דיברת על זה עם ג׳ון?‬
‫בעלי?‬
‫הרי לא אוכל להודות בפניו‬ ‫שלא ידעתי כל הזמן הזה.‬
‫פרנצ׳סקה, זה נפוץ.‬
‫כשלמדת לנגן בפסנתר…‬ ‫-פנלופי, אנא.‬
‫בלי דימויים, בלי משלים, בלי רגשנות.‬ ‫אני פשוט צריכה תשובות.‬
‫בסדר.‬
‫זו…‬
‫תחושה ש…‬
‫קורית בין הרגליים, ומתפשטת בכל הגוף.‬
‫הלב דופק בקצב מהיר.‬
‫לפעמים את מתנשמת בכבדות,‬ ‫או זועקת אל תוך הלילה. זה שיא העונג…‬
‫זה לא מושג תמיד תוך כדי התעלסות.‬
‫כדאי ליצור תחושת ספונטניות,‬ ‫כדי ליצור אווירה של התרגשות או ציפייה,‬
‫כמו ציפור שנועצת עיניים בעוגייה חמה.‬
‫סלחי לי. לא עוד דימויים.‬
‫פרנצ׳סקה.‬
‫איזו הפתעה לראותך כאן.‬
‫אלואיז.‬
‫כן, אנחנו…‬
‫בדיוק דיברנו על…‬ ‫-נישואין.‬
‫דיבורים משמימים של נשואות.‬
‫אל תספרי לי.‬
‫את מותשת מהמשימה המפרכת‬ ‫של בחירת הכפות הנכונות?‬
‫עוגיות, למעשה.‬
‫כן, איך לדאוג שלא יתקררו.‬
‫אדוני.‬
‫ליידי ברידג׳רטון.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫לא ולא.‬
‫אני מאושר לראותך.‬
‫אני…‬
‫רציתי לספר לך… כלומר, אני חושבת ש…‬
‫מוטב שאחלוק איתך…‬ ‫-ויולט…‬
‫לא. תן לי לומר זאת, פן אתעלף מרוב מבוכה.‬ ‫ייתכן שאתעלף בכל מקרה.‬
‫מזמן לא ביליתי ביחידות עם מישהו. עם גבר.‬
‫מעולם… אדמונד היה בעלי, ו…‬
‫אחריו לא היה אף אחד, אז…‬
‫שמתי בצד את החלק הזה שבי, כשהוא נפטר.‬ ‫-ויולט, אם אינך רוצה…‬
‫לא, אני רוצה. רוצה מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫מאוד. זה…‬
‫ישנם הילדים. הילדים שלי, והם נפלאים,‬
‫אבל כולם… הם כמו כלבים במצוד אחר שועל,‬
‫ואינני יכולה להיות השועל שלהם.‬
‫נצטרך לנהוג בדיסקרטיות,‬
‫ואסור לי לגרום להם נזק.‬
‫בטח לא אוכל להשיב על שאלותיהם.‬
‫אני בקושי מצליחה לדבר איתך, ואתה הוא זה ש…‬ ‫לא אוכל להיות השועל שלהם!‬
‫אם יורשה לי…‬ ‫-לא, יש עוד. אני…‬
‫אני בוגרת עכשיו.‬
‫גופי… ילדתי שמונה ילדים בגוף הזה, ו…‬
‫אני שונה עכשיו. כולי שונה.‬
‫איך זה יהיה?‬
‫מה… זה עבד עם אדמונד. עבד היטב.‬
‫אבל אני לא יודעת אם זה היה‬ ‫בגלל שזה היה אדמונד שלי, או…‬
‫האם ארגיש כך עם אחר?‬ ‫זה בוודאי לא ייתכן.‬
‫או שמא כן.‬
‫זה מה שאני רוצה. אני רוצה להיראות, ו…‬
‫לחוש מגע…‬
‫את מגע ידך.‬
‫אני…‬
‫אני לחוצה.‬
‫אני מבינה אם זה גורם לך…‬ ‫לא אאשים אותך אם אחרי כל זה,‬
‫לא תרצה בי.‬
‫אני רוצה בך.‬
‫אם זה אפשרי, אני רוצה בך יותר.‬
‫הראית לי את עצמך.‬
‫אני אסיר תודה.‬
‫אין מה למהר.‬
‫טוב לי‬
‫כל עוד אני בנוכחותך.‬
‫על סערות ופרפרים.‬
‫סופרת זו מאמינה בכוחו של דבר קטן‬
‫לשנות את נסיבות העולם כולו.‬
‫אך לפעמים, לא משנה עד כמה‬ ‫היצור המסכן מתאמץ לנפנף בכנפיו…‬
‫אני מניח שיש לך נתיב מועדף ללונדון להציע?‬
‫כשהרוח לא נושבת לכיוון הרצוי…‬
‫לא.‬
‫זה לא מקומי.‬
‫הכול חוזר לקדמותו.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬