זה שוב קורה.
רוזה. היצ'קוק נרדם בחדר המנוחה.
קשרתי את השרוכים שלו זה לזה.
אתה בן 38. - אני יודע.
אבל מעשי הקונדס שלי כל כך עדכניים. מדהים.
אתה חייב להתיר את הקשרים לפני שהוא ייפגע.
ברצינות? - ברצינות.
טוב. אבל מה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות?
הוא נחנק למוות!
איך?
אז...
את עדיין כועסת? - כן.
אתה חייב להפסיק להגיד "תם ונשלם" אחרי סקס.
הארי פוטר אומר את זה כשהוא מנקה את מפת הקונדסאים.
אני יודעת את זה, מן הסתם. - כן.
אני מעדיפה שמינוחי הכישוף יישארו מחוץ לחיי המין שלנו.
אבל אנחנו עושים קסם. אנחנו עושים תינוק.
רגע, למה עצרת את המעלית? - אני יודעת שאתה מתרגש.
וגם אני מתרגשת.
אבל אני לא רוצה לדבר על זה בעבודה.
לא אמרת שום דבר לצ'רלס? - לא. וזה הורג אותי.
אני לא מבין למה מותר להגיד לרוזה...
רוזה רגועה. - צ'רלס יכול להיות רגוע.
איך היה סוף השבוע? - קנינו ספה.
ספרו לי הכול!
אוקיי, הוא יכול להיות קצת מוגזם.
אל תדאגי, יש לי תוכנית שתבטיח שלא אספר לו.
הוצאתי אותו מחיי. - לא נראה לי שתוכל לעמוד בזה.
טוב, עד עכשיו זה עובד ללא תקלות...
בוקר טוב! ג'ייק, אפשר לדבר איתך רגע?
אני מרגיש כאילו לא בילינו יחד כבר מלא זמן.
באמת? - רוצה ללכת לשתות משהו אחרי העבודה?
אספר לך על השמפו החדש של ג'נביב. הוא אכיל.
זה נשמע ממש כיף, אבל אני לא יכול.
יש לי תוכניות עם טד חרטה.
חבר של איימי. אני לא יכול ויש סיבה אמיתית.
ג'ייק! בויל! - אלוהים. זה...?
זה אכן נשמע כמו...
זה אני, אדריאן פימנטו. - כן, אנחנו יודעים.
היי אדריאן. מה שלומך? - רע מאוד.
מישהו מנסה לרצוח אותי.
לפני שנסיים, רציתי להחמיא לכמה מכם.
דיאז, כל הכבוד על תיק הפריצה.
את שוטרת טובה עם גישה מעולה. - זה לא מוצא חן בעיניי.
סנטיאגו, כשאני חושב על נתוני האכיפה שלך,
מילה אחת עולה בראש, והיא "וואו".
וה"וואו" הזה הוא ראשי תיבות של וואו, או וו
מה קורה? - הוא מתחנף אלינו
לפני שיבשר לנו בשורות איומות.
אלוהים, ג'ייק וצ'רלס מתו.
ג'ייק וצ'רלס לא מתו.
זה יותר גרוע.
מחר מתקיים הסמינר השנתי על עימותים במקום העבודה.
מה? כבר? - אני יודע.
אנחנו לא מתים על הסמינרים האלה.
אם יירו בי כשאני בתפקיד, אני יכולה לוותר?
עדיין תצטרכי להשלים זאת. - הלכה לי התוכנית.
המפקד, הסמינר הזה משעמם מדי אפילו לי.
אני אומרת לא. לסמינר.
זה חובה. אין מקום לדיון.
אבל נשרוד את זה כי אנו היחידה הטובה בעיר.
עם השיער הכי יפה, העיניים הכי נחמדות...
שוב הוא מתחנף. יש עוד חדשות רעות בדרך.
משאבי אנוש שולחים את הבחור המצחיק. - לא!
אני שונאת אותו.
אני רק יודע שהתעוררתי בשלולית של דם שלי,
ליד כיסא מתכת שהיה בו קמט בצורת הראש שלי.
מה עשית לפני שתקפו אותך? - ישבתי בכיסא המתכת הזה,
וצפיתי בפרק פתיחת העונה של "זמר בתחפושת".
הביצה סיימה, ואני די בטוח שזו שרה גילברט.
זה לא הגיוני. - אתה צוחק עליי?
נראה לך שאיני מכיר את ההליכה של דרלין? - ודאי שאתה מכיר.
פשוט, "זמר בתחפושת" נגמרה לפני ארבעה חודשים.
אני עדיין לא קולט שהראמן לא היה דיקמבה מוטומבו.
ארבעה חודשים? לא, צפיתי בזה אתמול בערב.
זה לא יכול להיות...
איפה אני?
מה זה השולחן הזה? - תירגע.
אתה בתשע-תשע.
ואתה יודע מהו שולחן. - איני זוכר שבאתי לכאן.
איך הגעתי לכאן? - אלוהים.
לפימנטו יש את מחלת הממנטו.
הזיכרון שלך מתאפס, כמו של ההוא מהסרט "ממנטו".
מה? - לא ראיתם "ממנטו"?
על בחור בלי זיכרון לטווח קצר. סרטו הראשון של כריסטופר נולאן.
זה כמו דורי מ"מוצאים את דורי"? כשהיא שוכחת לאן היא שוחה?
לא. זה כמו... - דורי! כן.
אני כמו הדגיגה השכחנית! - כן, זה ככה.
אבל זה גם... - תמשיך לשחות!
זה מה שדורי אומרת. - ממש מתאים לדורי, ג'ייק.
ממש הרסתם את המגניבות של עניין ה"ממנטו".
חוץ מזה, סרטו הראשון של נולאן היה "מעקבים".
אתה נשמע כמו חתיכת אידיוט.
מה קורה? מקווה שאתם רעבים כי יש לי סיפור עסיסי.
עצרתי נערה על גניבה מחנות והיא הייתה ממש טובה בדיבורים.
אוהב אותך, איימי, אבל אולי סלנג זה לא הקטע שלך.
ווטאבר. קלטו.
יש לי עותק ממצגת הסמינר משנה שעברה.
אנחנו צריכים רק ללמוד את זה לעומק,
ונוכל לענות על כל השאלות לפני שהדפוק ממשאבי אנוש בכלל ישאל.
נסיים בטיל.
אז כדי להתחמק מהסמינר המשעמם, את מציעה שנלמד אותו בעל פה.
בדיוק. - זה גאוני.
וזה כיף. אני מת על שינון בעל פה.
אני בחוץ. אני לא עושה שיעורי בית. - עכשיו את עושה.
קדימה, יא מלעונית.
"מלעונית"? - זה אפס, אוקיי? זה סלנג חדש.
אנשים אומרים את זה! הילדה אמרה לי!
זה פשוט חסר היגיון.
אהבת את "האביר האפל". אתה אוהב את "התחלה".
לא ראית "ממנטו"? - לא יודע מה לומר.
שהיתי זמן רב בג'ונגלים. אין שם סרטים כאלה.
יש שוברי קופות כמו "מוצאים את דורי".
486 מיליון דולר בארצות הברית.
כשמוסיפים את השוק הבינלאומי, 1.2 מיליארד.
טוב, אין לנו רמזים רבים פה.
מה עוד קורה? - הדברים הרגילים.
הרוזנת לואן מ"עקרות בית אמיתיות" שכרה אותי כחוקר פרטי.
שכבתי איתה בג'קוזי קטן של בית מלון.
גם הכנסתי אבטיח למיקרו כדי לראות אם יתפוצץ.
אוקי, זה לא עוזר לענייננו, אבל הוא התפוצץ?
הוא נסדק והתחמם.
אכזבה גדולה. - אולי אחד התיקים שלך
הוא הסיבה לתקיפה.
חשבתי על זה. אני בספק.
אתם יודעים, כולם דומים, די משעממים,
איזו ג'ינג'ית שרוצה שאפרוץ לטלפון של בעלה
לראות אם שכב עם מדריכת ספינינג בשם קנדרה.
נשמע קצת מוזר שכולן יהיו כאלה, אבל בסדר.
מאיפה זה מגיע? - אלוהים, יש פצצה בחזה שלי.
מה? - שמו לי פצצה בחזה!
מה נעשה?
רגע. הצליל מגיע מהשעון הקטן שלי.
פשוט הנחת שיש בך פצצה?
כתוב, "בלע כדור, כיס ימין בז'קט"...
מעולם לא ראיתי את הכדורים האלה.
המרשם הזה נקנה לפני שלושה ימים.
הרופא הזה כנראה מטפל בך בגלל...
מחלת "מוצאים את דורי".
כך רוב האנשים קוראים לשיכחון למאוחר.
פשוט תמשיכו לשחות.
זה מה שאני אומר למטופלים. המשיכו לשחות.
מה אתה חושב גרם לאובדן הזיכרון שלו?
בגלל שנים של חבלות ראש חוזרות ונישנות.
אני עובד כנוירולוג מזה למעלה מ-20 שנה,
ומעולם לא ראיתי מטופל עם יותר חבלות ראש.
זה לא נראה כל כך רע.
הקטעים האדומים הם הבריאים. - אלוהים.
טוב, זה הגיוני. פימנטו חי חיים קשוחים.
המפתחות ננעלו ברכב. צריך לשבור את החלון.
יש לי פטיש באוטו.
כולם יודעים שהגולגולת היא הפטיש של הגוף.
כן, זה לא נכון.
מה? באמת? טוב, אז זו אשמתי.
הבוקר פימנטו צווח שמישהו מנסה להרוג אותו.
הוא אמר לך משהו כזה? - כן.
אבל פגשתי אותו בכל יום במשך שבועות, ולא ראיתי חבלות חדשות.
אבל יתכן שהתרופות גורמות לו לפרנויה.
באמת? כי הוא לא... - יש פצצה בחזה שלי!
כן, הוא עושה את זה כל הזמן.
- למחרת בבוקר -
היה נחמד מצדך לתת לפימנטו לישון אצלך.
איך הלך? - הוא סיפר את ניקולאז' כשישן,
אבל שום בעיות זיכרון.
אז סך הכול, הצלחה גדולה.
יופי, נשמע שאולי מצבו משתפר.
מישהו מנסה להרוג אותי! - הנה זה שוב.
אלוהים. - פימנטו!
אל תדאג. הכול בסדר.
עברת חבלת ראש ואיבדת את הזיכרון.
אתה חושש שאתה בסכנה, אך אין ראיות
לכך שמישהו מנסה להרוג אותך.
אתה בטוח. - רגע, באמת?
אוקיי.
תודה. דאגתי בגלל פציעת הקליע הזו.
מישהו מנסה להרוג אותך!
מה? הרגע אמרת לי שלא!
אני עומד שם בעירום, המזמרה עוד בידי,
והנהג נכנס ואני אומר, "נראה שתפסת אותי על דם".
בגלל הדם? - כן, בגלל הדם.
רואה? הבנת.
הקליע עבר דרך הכתף. הוא יהיה בסדר.
אם כי הוא שואל אם אנחנו מבצעים כאן את הניתוח מ"עימות חזיתי".
ומה אמרת לו?
שלא. - יופי.
היא מסתירה משהו. - ברור.
יש מעט ראיות. כדאי שנביט בתיקי החקירה שלך.
אין לי. אני שומר הכול ממש כאן...
איפה אני? מה זו המיטה הזו? - והזיכרון שלו מאתחל את עצמו.
מנסים להרוג אותך. יש לך בעיית זיכרון.
זה הגיוני. - כמו ב"ממנטו".
לא ראיתי! - כמו ב"מוצאים את דורי".
עכשיו אני מבין מה קורה. תודה, צ'רלס.
תתלבש ונחזור לתחנה, שם תהיה בטוח.
אוקיי. - אדריאן, החלוק שלך פתוח מאחור.
אל תציץ לי בטוסיק. - אני לא.
ממתי הגב שלך מכוסה בקעקועים?
הוא לא. כך לא יקברו אותי בבית קברות יהודי.
אתה יהודי? - עוד לא.
אשאל את האחות אם יש להם מוהל.
אולי הקעקועים הם כדי לעזור לך לזכור.
כמו ב"ממנטו". - אמרתי שלא ראיתי.
הקעקועים הם אולי רמזים שאתה משאיר לעצמך.
אנחנו נצא, תתפשט ותכתוב הכול.
ואתה עירום לגמרי. - היוש!
טוב, נראה לי שנסתכל עליהם יחד.
שלום ליחידה, שמי בראד פורטנברג
והיום אלמד אתכם על עימותים במקום העבודה.
הבאתי איתי מישהי שמתמחה בעימותים.
- עימותים בעבודה -
אשתי לשעבר.
צוחק. היא גרה בוורמונט עם הילדים.
מישהו יכול לספר לי מהו סטריאוטיפ?
אירים הם שיכורים שאוכלים תפו"א. - הומואים...
לא, מה פירוש המילה "סטריאוטיפ"?
עליי.
דעה קדומה ובדרך כלל מוטה על קבוצה מסוימת.
יופי. מישהו יודע מהי אוכלוסייה מוגנת?
קבוצה של אנשים בעלי מאפיין משותף שמוגנים על ידי החוק מאפליה במקום העבודה.
וכמה קבוצות כאלה יש? - עשרים.
נראה שיש לי תלמידה מצטיינת. - אין לך מושג.
"תוספת רוטב, בלי עגבניות ובלי כוסברה."
זו סתם רשימת שינויים בסלט קלאסי של פאנרה.
יש אחד שאומר "קנה נייר טואלט" בכתב ענק.
לא רוצה לדמיין את הסיבה לתזכורת בגודל כזה.
כאן כתוב, "מספר החשבון שלך הוא 432211378".
ומתחת לזה, "מישהו ראה את זה וגנב לך כסף".
כאן כתוב, "אל תבטח ב-ד'"? - אוקי.
זו עצה טובה. ה-ד' שלי עושה לי צרות גדולות.
בטוח שזו הכוונה ב-ד'? - בטוח זה הראש הקטן שלי.
יש לו סיפורים. קוסטה ריקה ב-98', וייטנאם.
הוא עולה.
הו לא! יש פצצה בחזה שלי! הצילו את עצמכם!
לא, זה רק השעון שלך.
הגיע הזמן לקחת כדור, הם בכיס המעיל שלך.
אוקי.
איפה המעיל? - הוא באוטו שלי.
אביא אותו. הישארו כאן. - לא, הפין שלך חשוף.
אני אלך. - אוקיי.
אני מת על הקטן הזה. - כן.
הטלפון מצלצל. חייב לענות. זו איימי.
איימז! תעשה שיחת וידיאו.
לא! - בבקשה!
היי, מה קורה? - היי, סתם מתקשרת.
איך הולך עם צ'רלס? אני יודעת שזה קשה.
סיפרת לו משהו? - לא, אנחנו עדיין בסדר.
הוא לא שמע שאנחנו מגדלים ערבה מפליקה בחדר הסודות שלך.
אני חוזרת לסמינר. הרסת את הסקס לתמיד.
כן, לא יודע למה אני ממשיך. אוהב אותך. ביי.
מה קורה? - אני לא יכול לספר לך.
בעצם אתה היחיד שאני יכול לספר לו. המוח שלך מקולקל. אתה תשכח כל מה שאגיד.
נכון. ספר לי. - איימי ואני מנסים להרות.
מה? ג'ייק, זה נהדר. - כן.
תן חיבוק. - אני מעדיף שלא.
אבל עדיין נחמד מאוד לדבר על זה עם מישהו.
טירוף, אהיה אבא. אל תגיד כלום ליד צ'רלס.
איפה אני? - מושלם.
דניז, תקשיבי. נפגעתי באופן אישי
כשהבאת בייגל סומסום לארוחת הבייגלים,
כשידעת היטב שאני אלרגית.
קיבלתי פריחה. - זה מה שאת אומרת, איינזלי.
אני חושבת שאלרגיות למזון הן תרמית.
אולי הפריחה היא מכל האיפור שלך.
כאן זה משרד, לא איזה מועדון ריקודים אפל.
יופי. מה השתבש במשחק התפקידים?
דניז הייתה צריכה לערוך התאמות לבעיות הרפואיות של איינזלי.
איינזלי העצימה את העימות שלא לצורך כשהניחה שדניז פעלה מתוך יצר נקמני.
דניז לא הייתה צריכה להגיב במתקפת אד הומינם.
ככה חשבתי. - אני מסכים.
כן.
אני ממש מאוכזב...
שאין לי מה לתקן אצלכם. זה היה מדהים.
מעולם לא סיימו אצלי כל כך מהר את הסמינר.
זה מזכיר לי בדיחה מצחיקה ממש...
אני כבר צוחק. אחלה סמינר, חבל שנגמר, ביי.
האמת שיש לי חדשות טובות.
לפי החוק, הסמינר חייב לארוך לפחות שש שעות.
אז כנראה שנעביר את השעתיים הקרובות
בהעמקה לתוך עימותים במקום העבודה הזה.
אבל ניצחנו אותך. ניצחנו אותך בכך שלמדנו.
בראד, ידידי המשעשע.
אנחנו לא זקוקים להדרכה. אין לנו עימותים.
תמיד יש עימות כלשהו.
זה יכול להיות משהו קטן ומעצבן, או...
היצ'קוק שכב עם אשתי קלי ב-1988!
אז קלי הייתה אשתו, לא הכלבה שלו.
לפני שצ'רלס חוזר,
יש עוד סודות שאני רוצה לספר למי שישכח מיד.
קדימה. - בכיתה י"א,
סיפרתי שאני הולך להופעה של מגאדת', אבל הלכתי למליסה אתריג' ועפתי.
גם אכלתי חטיף של כלבים כדי לראות מה הטעם.
אני מבין. הם טעימים נורא. - לא רעים.
הנה צ'רלס. - היי, חבר.
הבאת את התרופות של פימנטו? - בטח.
תודה, צ'אק. זה ישפר את תחושתי.
הבאתי לך מים מבית החולים כדי לבלוע אותם.
תודה, ג'ייק. אתה תהיה אבא נהדר.
אני שמח שאתה ואיימי הולכים על זה.
מה? איך...? מה עם איפוס הזיכרון שלך?
אתם מנסים להרות? סיפרת לפימנטו ולא לי?
יש כאן פאנרה? אוקיי.
אני מת על הסלט שלהם, בדיוק כמו שהוא. - למעשה אתה לא.
תודה, ג'ייקי. רואה? תהיה אבא נהדר.
תפסיק להגיד את זה.
היי. אז אתה רוצה לדבר על מה שקרה קודם?
זה שסיפרת לפימנטו ולא לי על ההיריון?
לא, אני בסדר גמור.
היי, מוכר הקפה. רוצה להיות הסנדק של בני?
בדיוק התפנתה המשרה. - אוקיי, בוא נדבר על זה.
אתה מתנהג בצורה לא הוגנת.
יש דברים בחיי עם איימי שהם רק ביננו.
וזה צריך להיות מקובל עליך. - בסדר.
אתה צודק, נכון. זה לא שסיפרת למישהו אחר.
נכון.
כאילו...
סיפרנו לרוזה. - רוזה? הנפל הזה?
למה לה ולא לי? - לפעמים אתה קצת מוגזם.
קצת מוגזם?
כן, קצת מוגזם.
אולי גם אני סובל ממחלת "מוצאים את דורי".
כי כרגע אני לא זוכר למה אנחנו בכלל חברים.
שוב, זה היה מעט מוגזם.
סליחה, אביו של בן הסנדקות שלי.
הבחור המטורף ברח. - אלוהים. הוא ברח. פימנטו ברח.
בדיוק כמו החברות שלנו. - נו באמת.
גם לי יש איזה עניין לאוורר.
סנטיאגו מנסה תמיד לסיים את המשפטים שלי.
ולעתים קרובות היא טועה.
לא נכון, ואני לא טועה!
את עושה את זה כל ה...
זמן? - לא. התכוונתי לומר,
"כל היום".
רואים? טועה לעיתים קרובות.
שמרתי על הכלב של סקאלי והוא לא הודה לי.
קלי הייתה ממש קשה. - רגע, אני שוב מתבלבל.
קלי כן הייתה כלבה? - היו שתי קלי.
היית יודע אם היית שומע את הפודקאסט שלי.
אחי, תירגע. - אל תגיד לנו להירגע
רק כי אתה נחמד מדי בשביל להתעצבן.
לטרי גם יש תלונות. טרי שונא את הרעש שאת עושה כשאת אוכלת.
"אני רוזה. אני אוכלת קרואסון."
תשמע את הרעש הבא: אתה דפוק! - לא, את דפוקה!
וגם אתה, וגם את, וגם אתה!
כן? כולכם חבורה של מלעונים.
הוא המלעון. - מלעונים?
אוקיי. טוב. אוקיי, חברים.
הסתיימו שש שעות, נגמר הסמינר.
אני מאוד גאה בכם, התקדמנו יפה מאוד היום.
על לא דבר.
סליחה, אני הבלש בויל וזה השותף שלי ג'ייק.
אתה בטח חושב שמוזר שאמרתי שותף ולא חבר.
ממש לא. - אנחנו רק עובדים יחד.
ראית את האיש הזה? - כן.
היה פה לפני כמה שעות לעשות קעקוע.
אמור להיות כתוב "ג'ייק ואיימי עושים ילד".
ברצינות? - למה הכוונה "אמור להיות"?
הוא נעלם לפני שסיימתי. פעם שניה שזה קורה.
היה לו קעקוע שכתוב עליו "אל תבטח ב-ד"
זה לא היה כל הקעקוע? - לא.
הוא רצה לכתוב "אל תבטח ברופא שלך".
אלוהים. הרופא של פימנטו מנסה להרוג אותו.
הוא נזכר במשהו כשהפסיק לקחת כדורים.
הכדורים משבשים לו את הזיכרון.
חייבים למצוא אותו לפני הרופא.
אני יודע לאן הוא הולך. - לאן?
הוא אמר שהוא הולך לרופא.
תודה.
בלשים, טוב לראות אתכם שוב.
אני מבין. הנבל שמשחק אותה רגוע מול הטובים.
בדיוק כמו חוויאר ברדאם ב"ארץ קשוחה".
אתם צופים רק בסרטי ילדים?
אני לא יודע למה אתה רומז, אבל אתה טועה.
די עם השטויות. אנו יודעים הכול. - בדיוק.
אשתך שכרה את פימנטו שיברר אם אתה בוגד בה
עם מדריכת הספינינג, קנדרה.
ובגדת, אז השתקת אותו לפני שיוכל לספר לה
עם תרופות להרס הזיכרון.
איפה הוא? - לא ראיתי אותו.
אתה מקל עלינו. הסתכלת בבירור על הדלת.
הוא לא שם. - באמת?
כי אני די בטוח שהוא... לא.
אבל ניכר שהיה.
ג'ייק! הצילו!
פימנטו.
תפסתי אותו. - הצילו!
ג'ייק, מה קורה? מה זה האדן הזה?
כנראה שניסית לברוח והזיכרון שלך התאפס.
מה? אני לא מבין. למה שהזיכרון יתאפס?
זה בדיוק כמו בסרט...
"מוצאים את דורי".
"מוצאים את דורי"!
אל תגיד יותר. אני מבין.
הישאר איפה שאתה. אבוא לקחת אותך. - אוקיי. שאבוא לשם?
לא! למה שתלך לשם? - לא יודע!
התעוררתי כאן! - אל תזוז!
אני לא יודע מה לעשות!
אוקיי. בסדר.
אני בא. אני מגיע.
אני מפחד מגבהים, ג'ייק. - כן.
גם אני. - אולי זה לא הזמן לספר לך,
אבל שני הוריי מתו כשנפלו ממגדלורים.
במקרים נפרדים. - יש לי כל כך הרבה שאלות.
אבל לרגע זה, פשוט תעשה מה שאגיד, טוב? - אוקיי.
תעשה צעדים קטנטנים, בדיוק כך.
אתה לא זז. - אני לא?
המצב גרוע.
אני ממש מפחד, ג'ייק, אני ממש מפחד.
אני יודע. נסה להסתכל על דבר אחד
ולהתמקד רק בו עד שאביא את צ'רלס לעזור.
אוקיי. בסדר.
יש תחת זקן ועסיסי בחלון ההוא.
למה גם עסיסי וגם זקן? - אני לא יודע, אבל אני אסיר תודה.
פשוט תינעל על זה. היי, צ'רלס!
אני יודע שאתה עוד כועס עליי שלא סיפרתי לך,
אבל אני זקוק לעזרתך.
זו לא הסיבה היחידה, אתה כל הזמן מנפנף אותי.
לא בילינו יחד כבר שבועות. אנחנו כבר לא מדברים בטלפון.
לא זוכר מתי לאחרונה צבענו כלי חרס.
סליחה, אני יודע שזה לא הזמן לדבר על זה.
לא. תמשיך.
זה מסיח את דעתי מכך שאולי אפול ואמות מיד.
מהגובה הזה, המוות לא יהיה מיידי.
כשתפגע בקרקע,
הצלעות שלך יתרסקו וינקבו את הריאות שלך.
תתחיל לטבוע בדם של עצמך. להיחנק ו...
עכשיו צ'רלס מסיח את דעתי.
אוקיי.
קח את היד שלי. אני יכול להוביל אתכם.
אוקיי. בואו.
אנחנו שרשרת. קדימה.
תמשיך לשחות. - תמשיך לשחות!
תמשיך לשחות. - תגיד את זה, ג'ייק.
תמשיך לשחות. - יופי.
רק שתדע, הסיבה היחידה שהתחמקתי ממך היא
שרציתי לספר לך מה איימי ואני עושים.
וידעתי שברגע שאראה אותך, זה ייפלט לי.
אני תמיד מספר לך הכול. קשה לי לא לספר לך הכול.
זה כל כך מתוק. האהבה שלכם זה לזה נפלאה.
בואו נתחבק. כולנו. - לא! אנחנו עדיין על הסף.
אוקיי, זה דפוק.
אנחנו אף פעם לא רבים.
ואז בראד האידיוט מגיע ומסכסך ביננו.
עכשיו אנחנו מתנהגים כמו ילדים.
לא כל הילדים. הילדות שלי לא מתנהגות ככה.
אנחנו מתווכחים,
אבל כולנו מסכימים. טרי חופר על הילדות שלו.
באמת? כולכם חושבים ככה?
תשאיר את התיבה סגורה, פנדורה. לא תאהב את תכולתה.
כולם, תסתמו.
אתם מתנהגים כמו חבורה של רמונות. - רמונה?
כן. היא שנאה את ריח הנר של עמית שלה.
היא זרקה אותו.
זה היה בדבר שהכרחת אותנו לשנן.
שיננת את זה?
אמרת שזה שיעורי בית, ואת לא עושה שיעורים.
אמרת לקרוא, אז קראתי. אנחנו צוות, מלעונה.
זה מתחיל להיקלט. - נו...
- כעבור שבוע -
היי חברים. זה אני, אדריאן פימנטו.
היי פימנטו. מה קורה? - הכול בסדר.
אני יודע איפה אני, ואני יודע מהו שולחן.
אז הכול בסדר. - רף די נמוך, אבל בסדר.
כמה זמן עבר מאז שהפסקת עם הכדורים?
תודה לאל, חזר לי הזיכרון.
אפילו הדברים שרודפים אותי.
ראיתי את הסרט שאתה מזכיר כל הזמן.
צפית ב"ממנטו"? מה חשבת?
הוא סביר.
תרגום כתוביות: יעל נוסבאום