...aici. De ce?
Doamne! Ai naibii butoni.
CONFERINȚA PROFESORILOR, DALLAS 2024
EDUCATORI CARE EDUCĂ EDUCATORI
PROFESORUL DE ENGLEZĂ
Siri, dă-i mesaj lui Malcolm.
„Malcolm, virgulă,
sunt la o conferință amuzantă din Dallas, virgulă,
ar trebui să vii și tu, punct.
Am o cameră de hotel din care se vede parcarea, LOL, punct.
Bine-nțeles, putem face sex și chestii, punct.”
Bună.
- Băi! - Salut.
Conferința profesorilor de la Dallas.
- Bună. - Da.
Cel mai distractiv weekend din an. Hotel gratuit, mic-dejun continental.
Toată lumea spune: „Profesorii sunt niște eroi.”
Stai să vezi când te salvează cei din SWAT.
Cum să ajung eu să fiu salvat de SWAT? Să mă arunc cu mașina de pe un pod?
Corect.
Ce fac cei din SWAT? Omoară oameni?
Iată-l. Ești nerăbdător pentru discursul de mâine?
Sunt pregătit.
- Discursul lui Grant! - Ce bine e!
Marele lui discurs.
E atât de rău.
Are niște glume în el... nu sunt deloc amuzante. Uită-te la asta.
„Cu vocea lui Arnold Schwarzenegger. «Am să predau mate.»” Dumnezeule.
Apoi spune: „Așteaptă «ha-ha-ha».”
- Trebuie să găsim niște poante. - Salutare tuturor.
A fost un început de an dificil, în termeni fiscali.
O să fiu direct. Când e vorba de fondul de pensie al profesorilor,
ne apropiem de ceea ce aș numi fără probleme
„cel mai rău scenariu”.
La naiba, fato.
Nu-mi fac griji pentru rahatul de pensie.
Fac alte lucruri cu banii, dacă înțelegi ce spun.
- Tot ai și tu o pensie. E ceva automat. - Taci, frate.
După COVID,
20-25% dintre elevi sunt, într-un fel, fără speranță.
Deci, da,
îi încurajăm pe profesori să-și găsească încă o slujbă cu normă întreagă.
Încă o slujbă cu normă întreagă?
Profesorii pot fi acum dați în judecată de elevi.
- Și iată de ce e un lucru rău. - La naiba!
Elevii îi lovesc pe profesori
fie cu pumnii, fie cu obiecte contondente.
- 30%... - Sunt numai vești proaste anul ăsta?
E un video foarte urmărit cu un copil care mă bate.
E atât de deprimant.
Mi se pare că s-a terminat cu profesorii.
Am ales o meserie pe moarte?
Nu. Cred că o meserie pe moarte ne-a ales pe noi.
Salut! Trebuie să-l cunoașteți pe Mitch.
S-ar putea să fim colegi. Îi place fotbalul.
- Ce tare! - Marfă.
- Mitch. Încântat. - Încântată de cunoștință. Ce tare!
- Pentru ce-ai dat interviu? - Pentru sport și manager de atletism.
- Noul profesor de sport? - Da, m-am întâlnit cu... Grant Mariachi?
- Grant Moretti. - Moretti, da.
- A mers foarte bine. - Stai.
Ai dat interviul pentru un post suplimentar de profesor de sport
sau ca să-l înlocuiești?
Ca să-l înlocuiesc.
Mâinile sus. Fix în mijloc. Acum tu ai mingea.
- Ține-o bine... - Trebuie... Stați voi la coadă.
Ce tare! Ți-am zis că sunt tari. Bere sau tequila?
- Amândouă. - Da!
- E o nebunie. - Atât de trist.
- Chiar sper să nu fie așa. - Grant!
- La naiba. - Nu dă oamenii afară aiurea.
- Da? - Salut.
Îl dai afară pe Markie?
- E complicat. - Stai.
Deja ești în halat?
Da. Când mă cazez la hotel, mă schimb imediat în halat.
E una dintre plăcerile vieții.
Plus că mi-au dat o cameră mai bună, așa că am un duș cu aburi.
- Mulțumesc. - Îl dai afară pe Markie sau nu?
Știi ce? Postul meu îmi cere să fac unele lucruri pe care nu vreau să le fac.
- Îl dai afară pe Markie! - Dumnezeule... La naiba.
Gwendolyn, Evan, să nu complicăm lucrurile mai mult. Punct.
- Acum, mă lăsați în pace? - Stai.
Avem niște păreri despre discursul tău.
- Bine. Care sunt aceste păreri? - Unele dintre glume sunt proaste sau...
Nu, nu. Nu fac asta acum. Nu, mersi.
- Dar dacă te ajutăm puțin... - Stau în halat acum! Vorbim la cină. Pa.
Ce crezi că face când e în halat?
Probabil se uită la Extra cu Mario Lopez.
- Grant s-a purtat atât de ciudat. - Știu.
- De parcă ascundea o prostituată. - Evan?
- Dumnezeule! Pasha! - Măi, să fie!
- Tipule, ce mai faci? - Nu te-am mai văzut de atâta timp.
El e Pasha, unul dintre cei mai buni prieteni din facultate.
- Bună! Ce faci? - Încântat.
Ești aici prin Sourcely?
Da. Facem cam zece chestii d-astea pe an.
Ce face Sourcely?
E o piață imensă pentru curentul nefolosit din rețea.
Facem arbitraj energetic la nivel corporativ.
Da.
Colaborăm cu municipalități, spații comerciale, unele rezidențiale.
- Da, cu siguranță. - Da.
În câțiva ani, cineva o să aibă mult succes în sectorul ăsta.
De ce să nu fim noi?
- Exact. - Exact. Da.
Da.
Stai puțin. Ea e soția?
Nu, sunt încă gay. Ea e Gwen, cea mai bună prietenă.
- Ei bine, încă nu l-ai convertit. - Încerc să-l atrag în pat.
- Ador asta. - Lucrăm împreună.
Suntem... profesori.
- Frumos. - Suntem profesori.
Profesori? Trebuie să recunosc, voi sunteți adevărații eroi.
- Mulțumesc. - Trebuie să plec. Ne vedem diseară?
- Da, sigur. - Vreți niște cadouri?
- Desigur. - Pe bune?
- Da. - Ador cadourile.
- Noi nu avem d-astea. - Doamne!
Bine, marfă. Îți dau mesaj și ne vedem diseară.
Da, ne facem de cap.
Nu vă văd fiind prieteni. E prea afacerist.
Face o chestie când e beat. Îți arată scula.
Tu adori asta.
Dacă scădeți cantitatea de educație care este administrată,
veți scădea și epuizarea.
Și nu asta este, până la urmă, ceea ce încercăm să facem?
Cât de des te duci la Grant ca să-i spui că-l apreciezi ca șef?
- De ce? - Energie bună, siguranța postului.
Grant n-ar avea curajul să mă dea afară. Tipul e un laș.
O mai știți pe profa de chimie, dna Davidson?
A lipsit vreo trei luni anul trecut. Și-a păstrat slujba.
Era în concediu de maternitate.
I-ați văzut copilul? E atât de înalt. Mă sperie.
A trebuit s-o blochez pe Instagram. Arată ca Omul subțire.
Acum am să vă răspund la întrebările despre epuizarea elevilor.
Ce se întâmplă? Seminariile astea mă obosesc, frate.
Piccata asta de pui e tare.
Cred că mai comand una. Papi!
Alta? N-ar trebui s-o mănânci nici p-aia. Pare nefăcută.
Eu am cerut-o așa. Puiul e ca somonul.
- Partea roz să fie călie, scumpo. - Bine, scumpule.
Grant, glumele astea...
„Profesorii se întind. Da, cu siguranță.” Ce?
Ai pus-o de vreo trei, patru ori.
- Se numește revenire. - Revino cu gluma aia.
Evan, Gwendolyn, îmi cunosc publicul. Știu ce fac.
Dacă nu vrei să schimbi glumele, scoate-le.
Nu trebuie să fie un discurs comic.
Nu, glumele nu trebuie scoase, dacă nu mai vrea să țină discursul.
- Trebuie să rescrie totul, cel puțin. - Markie...
Vrea să spună că mai e timp să-l mai îmbunătățești.
Spune că poate fi bun. Are potențial să fie bun.
Da, îmbunătățește partea despre cum îți place să treci prin spălătorii auto.
- Ce legătură are asta cu a fi director? - Ajung și la asta.
Citește mai departe.
E scris total aiurea,
de parcă ai pus niște copii pedepsiți să-ți scrie asta.
Stați.
Vărul mea a creat propria lui versiune de ChatGPT
ca să scrie un Breaking Bad mai tare.
Folosește-l pentru discurs.
Gata. Am... am terminat de mâncat. Vă mulțumesc mult.
- Mulțumesc mult. - Grant...
Ce-o să facă? O să mă dea afară?
Doamne...
- Bună, fată! - Doamne!
- Ce faci? - Malcolm...
- Bună. - Uitasem că te-am invitat.
- Bună. - Bi... mulțumesc.
Iartă-mă, sunt epuizat. Am avut o zi nebunească.
Am fost la multe seminarii și fiecare seminar parcă era:
„De aceea învățământul e mai rău ca oricând,”
și: „Iată cum să vă ocupați de elevii care vă lovesc”.
Eram ceva de genul: „Doamne!”
- Nu! - Ce?
Am venit să mi-o trag și să comand în cameră. Am condus trei ore.
Și tu vorbești despre:
„Trăiesc viața pe care ar trebui s-o trăiesc?” Adică...
Nu, dar sunt serios. Adică...
Vorbește cu mine puțin. Crezi că ar trebui să fiu profesor?
Adică, merită?
Sunt ca tipul ăla care împinge bolovanul la deal? Cum îl cheamă?
Robert?
Întrebarea opt. Numiți cele cinci tipuri de proteine din meniul Chipotle.
- Bun, miel. - Din start, nu.
Care era întrebarea trei? Am scris...
PASHA SOURCELY DĂ O PETRECERE IMENSĂ
AR TREBUI SĂ VII
Ar trebui să vii la cuștile de bătaie.
Îl știu pe tipul de acolo. Mă lasă să scot aparatul din priză.
Atunci aș...
Ai lovi mingi toată ziua!
E o nebunie.
Vorbește cu înlocuitorul lui și nici nu știe.
Doamne, trebuie să facem ceva cu asta.
O să-și dea seama. „Nu mi-ați spus?”
- Nu vreau să-i spun eu. - Nici eu.
E treaba lui Grant, dacă e să fim sinceri,
căci el e directorul.
Bun, e bine că ne-am înțeles.
VIN ȘI EU AJUNG IMEDIAT
- Cu cine vorbești? - Cu Pasha.
Pasha? Cine e ăla?
- Ai auzit de Sourcely, compania lui? - Da.
Dau o petrecere uriașă. „Ring de dans iluminat.”
- Doamne! - Cred că am să mă car. Stați aici.
- Venim cu tine. Mergem la petrecere. - Testele astea sunt imposibile.
- Ce mai știi de mama ta? - Nu prea mai vorbim...
Markie, mergem la o petrecere. Hai cu noi.
Femeile au întâietate.
Mă bucur că ne-am cunoscut. O să-ți scriu.
Bine. Pa, fraierilor. Ne ducem la o petrecere de bogătani.
Iată-l. Regele a sosit.
Dan, Eileen, veniți aici. El e prietenul meu, Evan.
Ce faci, frate? Dan.
Tipul ăsta era o legendă în facultate.
Da, când Spring Fling a fost anulată,
a găsit singur un spațiu și i-a convins pe Passion Pit să cânte gratis.
- Passion Pit? - Da, a fost o nebunie.
Încă nu cred că au dormit pe canapeaua mea nasoală.
La naiba! Canapeaua aia pare nasoală.
Câh!
El e Rick, prieteni. Scuze. Suntem colegi.
Vreau doar să spun că ador fără dubiu ceea ce faceți
în ce privește energia solară și chestiile alea.
- Mulțumim. Minunat. - Păi, indubitabil mulțumim.
Dar voi, că predați și rahaturile alea?
- E atât de nobil. - Atât de nobil.
Avem nevoie de educatori șmecheri ca voi
care să învețe copiii să gândească critic. Sunt atâtea dezinformații.
Mersi. Da. Mi se pare că slujba mea e să le spun să lase telefoanele.
Pe când eu, sunt mai mult... Treaba cu școala e ceva secundar.
Sunt mai mult un consultant în afaceri de succes.
- Vrei să mergem să luăm de băut? - Da, hai. Am paharul gol.
Mai spune-mi despre cartea asta de vizită.
„Afacerist extraordinar, director.” Ai pus și „târfă” acolo.
Da, în Austin suntem ciudați.
Mergeți la mall vreodată?
Am patru câini, patru plimbători.
Și șeful meu mă lasă să lucrez de acasă. Noul meu birou de acasă e beton.
- Ți-ai luat casă? - Toamna trecută, cu banii jos.
Visul, omule.
Nici măcar n-am putut să mă gândesc să-mi iau o casă, sincer.
Abia am niște bani pe care să pot să-i bag la economii.
Toată lumea judecă mereu capitalismul. Păi, ce poți să faci?
Să mori sărac? Nu. E dezgustător.
Știi, ne trebuie oameni buni la Sourcely.
Ce drăguț... Mersi.
Nu... Adică, nu știu nimic despre arbitrarea municipală solar...
Cum era? Arbitrare?
Arbitraj. Da. Cui îi pasă?
Trebuie doar să te pricepi la oameni, iar tu te pricepi la oameni.
Doar spune-mi și începem să vorbim pe bune.
Ne trebuie o piscină ca asta la școală.
Abia ne permitem creioane. Nu luăm o piscină.
„Nu ne permitem creioane.”
- Ce e cu tine? Ești bine? - Nu știu.
V-ați gândit vreodată cum ar fi viața voastră dacă ați face altceva?
Frate, da.
Mergi la o petrecere de lux și, deodată, îți pui la îndoială întreaga viață?
- E doar o iluzie, băieți. - Și iluzia tot e bună.
Ce ați face dacă brusc ați avea foarte mult timp la dispoziție?
Foarte, foarte mult.
Mi-aș reveni cu condiția fizică.
- Tare! - Da.
- De ce? - Fără un motiv.
- Vrei să vii aici. Mi se pare că țip. - Nu, sunt în apă. E... E bine.
Ți-e frică? Nu știi să înoți?
- Cine ți-a spus asta? - Ce?
Nu știu să înot.
- Glumeam. Vorbești serios? - Nu sunt mândru de asta, bine?
Stai. Dar tu antrenezi echipa de înot.
Știu. E un set de abilități complet diferit, bine?
Nu-l vezi pe Belichick alergând
și purtând protecții și altele.
Ar însemna mult dacă ar rămâne între noi.
- Da, desigur. - Bine. Mulțumesc.
Poate reușesc să te învăț, după ce termină Nick piscina din curte.
Mi-ar plăcea asta.
Crezi că e normal ca un bărbat șomer
să-și petreacă tot timpul săpând o piscină manual?
- Ce mai înseamnă normal acum? - Mie nu mi se pare normal deloc.
Scuze. N-am mai spus asta cu viu grai. Nu spune nimănui că am spus asta.
Poți să-mi spui orice acum. Sunt ca un seif.
Tot ce spun e că există un motiv pentru care ați ajuns în profesia asta.
Singurul motiv pentru care sunt consilier de orientare e pentru că, în liceu,
consilierul meu m-a întrebat ce carieră vreau.
Mi-a trecut prin cap doar „consilier de orientare”.
Apoi a trebuit să fac masterul.
Patru ani din viața mea.
Nu vreau să pară că nu-mi place să predau. Ador predatul atât de mult.
Este sensul vieții mele.
Doar că mi se pare că e din ce în ce mai greu, nu?
Desigur că e.
Copiii ăștia, sunt...
Nu știu, COVID-ul le-a făcut ceva, frate.
I-a omorât pe toți.
Clasele nu mă mai ascultă.
- Copiii inventează boli. - Se combină peste tot.
Credeți că ar fi mai ușor dacă ați face altceva?
Mereu o să dați peste obstacole, oameni cu care nu vă place să lucrați.
Țineți minte ce e important.
Dragostea pentru ce faceți, oamenii din jurul vostru,
cei care vă sprijină.
Oamenii buni sunt profesori buni.
Și, Evan, tu ești un om bun.
„Oamenii buni sunt profesori buni.”
Ăsta e discursul tău, asta trebuie să spui.
Nu-ți mai ascult sfaturile.
Rămân cu discursul original, așa cum l-am scris, punct.
Au trecut 30 de minute. Trebuie să ieșim sau vom muri.
Haide!
Trezirea.
- Doamne! - Trezește-te!
- Malcolm... Doamne. - E o zi frumoasă în Dallas, Texas.
- Cerul este senin azi. Haide. - Dumnezeule.
Am un itinerariu bun pentru noi.
Mergem la Dealey Plaza să vedem unde i-au tras-o lui JFK.
Nu pot să merg la Dealey Plaza, Malcolm. Trebuie să fac chestii de conferințe.
- Sunt la o conferință a profesorilor. - De ce?
Ce tot vorbești? Nu sunt în vacanță.
E ceva pentru slujbă.
Atunci eu de ce sunt aici?
Fată, nu știu. De ce ești aici?
Glumești... Chiar glumești?
N-am vrut să sune așa. Am vrut să zic...
Nu mă face să mă simt prost. Tu m-ai invitat, nu?
Parcă am mai avut conversația asta de 50 de ori.
Nu poți să faci totul ca tine mereu.
Trebuie să mă iei în considerare.
Asta e ceva ce-și spun iubiții între ei, iar noi nu suntem iubiți.
Sunt multe motive pentru asta. Dar ține minte că au fost multe ocazii
când eu am vrut să reluăm relația, iar tu nu ai vrut.
Bine, da.
O dată, cândva, prin 2022, te-am respins.
Deci o să fii o jigodie cu mine mereu. Așa stă treaba? Bine.
Cine naiba e cel care a venit aici, la Dallas, pentru tine? Eu.
Știi ce? Conversația a luat sfârșit, pentru că o să fim doar prieteni.
O să fim prieteni care nu și-o trag,
pentru că m-am săturat de stările astea confuze,
drăgăstoase și iubărești.
„Iubărești”.
În fine. Ai dreptate.
Dar nu te aștepta să te duc la spital la 3:00,
pentru că ți se pare că ai cancer.
- Nu, pentru că suntem doar prieteni. - Perfect. Total de acord.
Evan, îi dai bacșiș cameristei?
- Bună, Malcolm. - Bună, Gwen.
De ce e o atmosferă aiurea aici? Sunteți supărați pe mine?
- Ev. - Băi!
- Ce faci, frate de la altă mamă? - Ce zici?
Ne-ai lipsit aseară, frate. Petrecerea de după a fost nebunească.
Am ajuns la o bodegă nou-nouță.
Marfă! Da. Prânzul ăsta e atât de frumos, frate.
Nu? Totul e de calitate. Aia e șampanie, nu prosecco.
Fructe de mare, toate organice. Majoritatea, din Oceanul Indian.
- Atât de decadent. - Da.
Hai, Evan. Ești aici, ai venit.
Care-i treaba? Pe bune, hai. Vrei să muncești la Sourcely.
Sunt... deschis la asta.
- Ești deschis... La naiba, da! - Nu mă dedic.
- Spun doar că sunt deschis. - Evan, sunt atât de entuziasmat.
Toată viața ți se va schimba. O să fie grozav.
...să fac un credit la bancă...
Rick e aici.
Cardul meu Discover avea o emblemă cu un lup,
dar acum are una cu doi cai.
Da. Dan l-a invitat ca să prezinte niște „idei d-ale lui de afaceri”.
E frumos că ești amabil cu el. Evident că-i lipsesc niște țigle.
- Adică faceți mișto de el? - Nu, doar...
L-ați adus ca să faceți mișto de el?
- Ce? Nu, eu... - Îți bați joc de mine?
Într-un fel e ca DoorDash,
doar că angajezi pe cineva să stea cu bunica ta singuratică și ciudată.
Da, echipa de investitori va adora ideea asta.
- Scuze, despre ce e vorba? - Rick ne prezintă...
- Stai, cum se numea? - Granny Grabber.
- De ce se numește așa? - Pentru că o iei pe bunica ta de inimă.
Ce e amuzant?
Știți că Rick are o nenorocită de slujbă adevărată?
E consilier școlar. Ajută copiii să intre la facultate.
Ce faceți voi încă o dată aici, la „Sourcely”?
Evan, ți-am mai spus, frate. Arbitraj energetic.
Nu e ceva real. Nimeni n-a mai auzit de arbitraj energetic.
E cel mai conceptual lucru auzit. Nu e o slujbă adevărată.
- Plecăm. - Ce faci? Asta e...
- Iar tu faci pe gayul când ești beat. - N-am terminat de prezentat.
Stai. Scuze... N-am apucat să gust creveții ăștia, așa că-i iau pe toți.
Haide, scoicile alea au fost livrate!
Rick, să știi că ești mai mișto decât toți ăia.
Da, nu zău!
E ceva extrem de evident.
Să-l întâmpinăm cu căldură pe unul dintre conferențiarii principali.
De la Morrison-Hensley, directorul Grant Moretti.
Mulțumesc.
Bună. Doamne, ați ajuns la timp.
- Fructe de mare? - Da, nu-ți face griji.
Îmi amintesc o poveste,
când am întâlnit un profesor foarte tânăr din Austria, pe nume Arnold.
Și l-am întrebat: „Ce ai vrea să predai?”
După ce s-a gândit mult,
Arnold a ridicat mâna, în sfârșit, și a răspuns:
„Am să predau matematică.”
Poate nu vă dați seama, dar eu ador să conduc prin spălătoriile auto.
Adică, nimic nu se compară cu libertatea celor zece minute,
singur prin tunelul de spumă.
- Fraților, îi face praf. - Știu. Își cunoaște publicul.
Știam că se va descurca.
Unele dintre cele mai satisfăcătoare și grozave relații pe care le am
sunt cu profesorii, pe care-i consider prietenii mei.
Oamenii buni sunt profesori buni, să nu uităm asta.
- Zi ceva. - Spune-i tu.
Ați văzut clipuri cu copii care gustă lămâi prima dată?
Markie, voiam să vorbim cu tine despre un lucru îngrijorător pe care l-am auzit
despre postul tău de la școală.
Ați auzit zvonuri că vreau să plec?
- Ceva de genul ăsta. - Oarecum, da.
Păi... se pare că strategia mea merge.
Strategia ta?
- Nu v-am zis nimic? - Nu.
În fiecare an, mă prefac că plec.
Mă duc la Grant și îi spun că am primit o ofertă, dar nu primesc.
Îl face să mă aprecieze mai mult.
Ce?
E cel mai nebunesc lucru pe care l-am auzit.
Săracul nici nu-și dă seama că e manipulat.
Eu plec, băi. Trebuie să trec pe la bunica mea.
Scumpule...
Da, îmi datorează vreo 400 de dolari. Pe mai târziu.
Dacă plecăm în zece minute, batem tot traficul.
Grant, câte bagaje ți-ai luat?
Tot ce mi-a trebuit.
Grant, nu-l înlocui pe Markie, bine?
Nu are nicio ofertă. Se joacă cu tine, minte.
- Știu asta. - Da?
Normal. În fiecare an se preface că pleacă.
Așa că în fiecare an mă prefac că-i caut un înlocuitor. E un dans.
E atât de toxic. Ne-am făcut griji tot weekendul.
Rick, de ce ai toate alea de la Sourcely? Făceau mișto de tine.
Frate, nu.
Așa glumim noi, prietene. Sunt sigur că făceau mișto de tine.
- Doamne, arăți ca Neo. - Ne-auzim.
Mitch! Ce faci, frate?
Rick, nu te îndepărta. Plecăm chiar acum.
Auzi, tipul ăla Pasha mi-a trimis o poză cu fundul lui.
Dă să văd.
Subtitrarea: Andrei Neagu