Tidigare...
Han är i ingenmansland, men kan inte ta sig hit.
Allt vi vill veta om Hannah... finns där.
- Jag går dit. - Jag följer med.
Jag vet inte var skolorna ligger, men allt vi vet finns på det här.
Vad kallar du din nya storslagna plan?
- Nya Betlehem. - Du får inget stöd för den.
Jag borde ha lyssnat på dig. Jag vill göra saker annorlunda.
Jag vill ta itu med alla problem med mer medkänsla.
Jag hoppades kunna återvända till centret och börja jobba.
Vi har redan bra folk på plats. De flesta gravida behöver vila.
Ert barns behov går före alla planer och ambitioner.
Det här är en kortare väg till gränsen.
Stanna. De...
- Spring. - Vi måste härifrån.
Kom, där är gränsen. Vi klarar det.
Luke! Nej! Luke!
Vänta lite.
Hördu. Sluta. Gör inte så.
De går inte att slita sönder. Kanske ett, men inte två.
- Är de från Gilead? - Nej, jag tror inte det.
Det är lukten.
Desinfektionsmedel med mycket kemikalier är för ohälsosamt för dem.
Herregud.
Det ordnar sig. Andas bara. Det ordnar sig.
Okej.
Jag måste...
- Funkar det? - Ja, de är bara två.
- Nu kör vi. - Okej, kom igen.
Kom igen, ut med er. Snabba på!
Sätt fart. Nu.
Vänd dig åt sidan.
Okej, ut med honom.
Vänd dig åt sidan.
Tänker ni berätta vilka ni är?
Vi är kvar i ingenmansland. Är det här nåt slags transportnav?
- Jag sköter det här. - Vart för ni oss?
Vi är flyktingar. Vi har fått asyl i Kanada.
Ni kan ringa folk som kan bekräfta vilka vi är.
Vad heter du?
- June Osborne. - Nej, öronmärkningen. Vem tillhör du?
- Ingen. Dra åt helvete! - Okej, för bort dem.
- Honom också. - Sätt fart.
- Dr Landers? - Välsignad dag, mrs Waterford.
Jag måste ha missförstått.
Jag trodde att ultraljudet var nu på morgonen.
Det stämmer, men vi behöver inte åka nånstans.
Inte?
Visst är det otroligt? Ett riktigt förlossningsrum.
Ja, otroligt. Jag visste inte att det fanns här.
Det är mycket finare än det på mitt kontor i stan.
Har paret Wheeler ordnat allt det här?
Ja, så fort de fick veta att ni kanske skulle bli kvar.
- Bara för min skull. - De tycker att det känns tryggare.
Det är överdrivet, jag vet.
Men de förstår hur värdefull ni är. Och speciell.
Så vänligt.
Så... Vi gör ultraljudet först.
Och om det går bra tar jag en snabb titt sen.
Självklart.
- Tack. - Ja.
Ni har nått punkten då mellangårdsmassage-
-börjar vara till stor nytta.
Det är inte roligt att spricka, så om vävnaden är mer elastisk-
-ger det stora fördelar när tiden är inne.
Undvik gel. Håll er till eteriska oljor, som trollhassel.
De har allt sånt här.
Tack, doktorn.
Ert blodtryck är det enda som bekymrar mig.
Det är högre än önskvärt.
- Jag är nog bara uppe i varv. - Naturligtvis är ni det.
Jag vill att ni tar det lugnare de närmaste veckorna.
Ju mer ni kan stanna hemma och vila desto bättre.
- Jag ska göra mitt bästa. - De här glömde jag.
Är allt som det ska?
Ja, absolut.
Jag undrade bara...
Jag har förstås talat med Ryan och Alanis, som uppmuntrade mig.
Uppmuntrade er till vad då?
Till att fråga om du vill äta middag med mig, Serena.
- Middag? - Vi kan vara här eller hos mig.
Jag är pinsamt usel i köket, men min Marta lagar utsökt lax.
Gör hon?
Vi känner inte varandra så bra, men det vill jag ändra på.
Det jag vet... är att jag verkligen beundrar dig.
Det var ett intressant förslag, dr Landers.
- Alan. - Alan.
Doktorn. Jag har hört att operationen är inställd?
- Esthers livmoderskörd? - Ja, tack för att du kom.
Åh, det är så olyckligt.
Den stackars kvinnan verkar förföljd av tragedier.
Lyckligtvis inte i dag. Vi avbröt operationen-
-när vi upptäckte att hon fyllts av Hans gudomliga ljus.
Prisad vare Hans nåd.
- Är hon gravid? - I tredje veckan.
Jag visste inte att hon var i tjänst. Pris ske Gud.
Hon flyttas till obstetriksjukhuset i eftermiddag-
-och hålls sängliggande tills graviditeten är fullgången.
Jag förstår.
Hon är vaken nu om du vill träffa henne.
Ja, det vill jag gärna.
Välsignad dag, Esther.
Välsignad dag, Tant Lydia.
Såja.
Här, kära du.
Här. Okej.
Jag fick precis höra morgonens överraskande nyheter.
Jag undrar om du kan hjälpa mig att gå till botten med en sak.
Det är väl tre veckor sen Anförare Waterford begravdes?
Det minns du väl?
Så... jag vill att du är ärlig mot mig.
Förstår du?
Förstår du, Esther?
Ja, Tant Lydia.
Samma dag hade du en privat audiens hos Putnam.
Du kan berätta sanningen. Du har inget att skämmas för.
Jag måste fråga dig...
...om du uppträdde på ett sätt som oavsiktligt...
...kan ha uppmuntrat honom?
Nej.
Gud känner till sanningen.
Jag gjorde ingenting.
Han våldtog mig.
Så hemskt!
Jag beklagar, kära du. Jag beklagar.
Nej, det gör du inte.
- Vad sa du, vännen? - Alla gör det.
Det vet du att de gör. Du beklagar inte.
Jag tror att du behöver vila nu, kära du.
För du är väldigt trött och behöver vila.
- För du har, du har... - Släpp mig!
- Vila lite, kära du. - Rör mig inte, för fan!
- Ut! Ut! - Nej, Esther! - Hjälp!
Nej, nej. - Hjälp!
- Anförare Putnam? - Det stämmer.
Ifrågasätter ni de fakta som jag har lagt fram?
Nej, det låter högst sannolikt.
Då håller ni med om att Anförare Putnam måste bestraffas.
För vilket brott?
Han gjorde henne gravid en dag innan tjänstgöringen inleddes.
Tala om för mig, Lydia, vilken synd som begåtts.
- Han förgrep sig på flickan. - Tekniskt sett.
Ceremonin är helig. Den är välsignad av Gud.
Just det.
Hånar ni Guds namn? Och försvarar en våldtäktsman?
En dag kommer rättvisa att skipas.
Tänk på tonen.
Tänk på den, Lydia.
Du glömmer av dig.
Tack.
- Du har gett mig mycket att tänka på. - Ingen orsak, Anföraren.
Jag ska lämna er i fred.
Skitsnack. Om de inte är från Gilead, vilka är de då?
Vi var där ute i två dagar. Moira måste vara utom sig av oro.
Hon kanske meddelar Mayday.
Nej, Mayday kommer inte, va? De kommer inte, va?
Jag vet inte.
Just det.
Du kan väl sätta dig? Jag vill att du sätter dig.
Jag försöker... Varför vill du att jag ska sätta mig?
- Panik är slöseri med energi. - Jag har inte panik.
Jag försöker lista ut hur vi ska ta oss härifrån.
Förlåt att jag är en sån typisk man. Förlåt att jag... Jag försöker...
Hur många gånger har du varit i den här situationen?
- Ett par gånger. - Galet. Ett par jävla gånger.
Ärligt talat kan cellen vara mycket mindre.
Det är galet! Det är vansinnigt! När jag tänker på att du var här-
-och fick ta hjälp från vem som helst. Det är inte rättvist.
- Du förtjänar... - Luke!
Sluta. Snälla, sluta.
Okej? Snälla.
Jag överlevde.
Eller hur? Jag överlevde.
Så bara...
...sluta.
- Förlåt. - Det gör inget.
Förlåt, jag bara...
När jag tänker på att du suttit ensam på såna här ställen...
...så önskar jag bara...
...att jag varit nån som hade kunnat hämta dig.
Jag vet hur det låter.
Jag önskar bara att jag kunde ha varit med dig.
Du var med mig.
Det var du.
Okej.
Jag älskar att ju mer man snittar vissa blommor, desto mer blommar de.
Förr påtade jag i växthuset i timmar eftersom det skulle främja liv.
Så fint.
Dr Landers var en riktig gentleman i morse.
Och mycket vänlig.
Jag är så glad att du håller med. Han är verkligen ett kap.
Han blev just obstetrikchef på Torontos universitet.
- Nämnde han det? - Nej, men han bjöd ut mig på middag.
Gjorde han? Så roligt.
- Jag vet inte om jag håller med. - Varför inte?
Det måste vara ett bevis på Guds välsignelse.
Han är trevlig, men jag tänker inte dejta min gynekolog.
Jag kanske inte gifter mig alls den närmsta tiden.
- Vi är väl inte i Gilead? - Du kan inte vara ensamstående.
Det är jag inte. Jag är änka.
Ditt barn behöver både en mamma och en pappa.
Det är viktigare än hur du känner.
Jag tar en paus från blommorna.
- Vart ska du? - Jag ska ta en promenad.
Nej, det är för kallt. Dr Landers sa att du behöver vila.
Vi kanske får ordna ett samtal mellan dig och Lawrence.
Absolut inte. Du behöver vila. Ditt barn behöver vila. Punkt slut.
- Alanis... - Gå till ditt rum.
Du.
Hur är det?
- Jag mår faktiskt rätt bra. - Bra.
Ja, med tanke på allt. Hur mår du? Hur är det med rumpan?
- Pratar du om min rumpa? - Ja.
- Hur mår den? - Jättebra, tack.
Den ser bra ut.
Jag menar bara... Tur för dig att vi sitter inburade.
Och omges av beväpnade vakter, för annars...
Vet du vad? Jag börjar gilla det här stället.
Högt i tak och naturligt ljus. Som en industrilägenhet.
- Ja. Börjar du uppskatta det? - Jag undrar om det finns på Airbnb.
- Städning. - Upp med er!
- Upp med händerna. - Okej, ta det lugnt.
- Tänker ni ta oss till Gilead? - Ja, ni ska till Gilead.
Lyssna nu. Säg åt er chef-
-att ringa Anförare Lawrence eller Blaine. Förstår ni?
Hallå! Vad fan gör ni?
- Gick det bra? - Ja, det gick bra.
- June... - Gör bara som de säger, okej?
- Vänd dig om. - Visst, inga problem.
Luke, nej! Fan. Kämpa inte emot. - Skada honom inte.
Luke, kämpa inte emot.
- Han kämpar inte emot. - Okej, jag ska sluta.
Luke. - Hallå! Sluta! Vad gör ni?
Han kämpar inte emot! Sluta! Han kämpar inte emot!
- Gör inte motstånd! - Han gör inte det!
- Backa! - Han gör inte motstånd!
Släpp honom! Släpp! Sluta!
Vad fan är det för fel på er?!
Det ordnar sig. Det ordnar sig.
Vad fan är det för fel på er?
Vart för ni honom? Vart för ni honom?
Det ordnar sig, Luke.
Du klarar dig.
Vad fan är det för fel på er? Era jävla odjur!
Det ordnar sig. Du klarar dig, älskling.
Du klarar dig. Försök att andas. Luke, du klarar dig.
Du är en riktig tjur, Warren.
Du kommer att återbefolka planeten helt på egen hand.
- Det vore allt nåt. Pris ske Gud. - Ja, Pris ske Gud.
Tänk att en så snabb...
...och impulsiv handling kan få så stora politiska konsekvenser.
Så snabbt gick det inte, men ja.
Du måste väl förstå att dina planer på Nya Betlehem har grusats.
Du har inte insett det än, men det är det bästa för Gilead.
Ta det med jämnmod inför de andra Anförarna.
Absolut.
Jag föregår med gott exempel för Blaine och accepterar nederlaget.
- Jag lär mig mycket av er båda. - Vänta nu.
Jag gjorde det inte för att ett barn kan påverka min ställning.
Det känns som en ännu större välsignelse.
Jag har alltid trott att du föredrog Jezebel's-
-framför en snabbis bakom skrivbordet före en begravning.
Det förvånar mig att du kan föreställa dig nåt av det-
-med tanke på din fromma brist på... handling när det gäller sånt.
Jag har fullt upp med att tänka på framtiden.
Men om man aldrig tillåter sig själv-
-att njuta av sin ställning, varför då eftersträva den?
Tack, Ezra.
God kväll, mr Wheeler.
- Ni ville träffa mig? - Ja. God kväll.
Handlar det om mitt samtal med er fru?
Nej. Hon nämnde att ni hade grälat...
...men jag är säker på att ni reder ut det.
Ja, jag antar det.
Slå er ner.
Nej.
Jag ville träffa er...
...eftersom June Osborne greps i dag.
Av mina mannar i ingenmansland.
Är ni säker på att det är hon?
Ja, det är bekräftat. Hon var med sin man.
Ni behöver aldrig oroa er för dem igen.
Nu kan ni koncentrera er på ert barn.
Vad kommer att hända med henne?
Jag skickar Ezra till ingenmansland och låter honom ta hand om henne där.
Som hon tog hand om Fred?
Jag skulle kunna skicka henne till Gilead, som de andra, men...
...jag litar inte på att de tar hand om henne ordentligt.
Nej, naturligtvis inte.
Hon har för många sympatisörer där.
De kan inte rädda henne den här gången.
Jag vill följa med Ezra.
Nej, inte i ert tillstånd.
- Det är nog ingen bra idé. - Snälla.
Jag klarar mig.
Jag måste få åka dit.
Vill ni se det?
Bevittna det.
Hon har tagit så mycket ifrån mig. Jag måste få se slutet.
Jag vill tala om för min son vad som hände den som mördade hans far.
Tala om att hon inte längre finns här.
Låt gå. Ni får följa med.
Tack.
- Tack. I Guds nåd. - I Guds nåd.
Luke.
Du klarar dig. Du klarar dig.
Jag är här.
Förlåt.
- Jag är hemskt ledsen. - Sluta, June.
Du visste inte hur hemskt det kan vara, men det gjorde jag.
Jag borde ha sagt det. Jag borde inte låtit dig gå till ingenmansland.
Jag borde ha stoppat dig. Jag borde... Förlåt.
Det som hände var mitt fel.
Du får inte säga så.
Jag bestämde mig för att komma hit. Jag bestämde det.
Hjälp mig att lasta.
Förra gången...
Förra gången fick vi inte ta farväl.
Jag vill inte att det blir så igen.
Nej.
Fan heller.
- Varför då? - Eftersom vi ska överleva.
June, när vi kommer till Gilead kommer de att avrätta oss.
Okej.
- Lyssna på mig nu. - Okej.
Okej. Förra gången vi var åtskilda...
Vad som än hände...
...gav jag aldrig upp hoppet.
Och det gjorde inte du heller.
För vi visste.
Vi bara visste...
...att vi skulle hitta varandra igen.
Så... vi gör bara om det.
Eller hur?
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Och vi ska klara det igen.
Förstår du?
- Ja, vi ska överleva. - Just det.
Serena.
Om du upplever minsta obehag kör Ezra hem dig direkt.
Jag vet.
Tack.
Han är legal. Inget de vill ha. Dumpa honom.
- Nej, vi håller ihop. - Nej! Vart för ni honom?
- Nej! - Nej! June!
Nej! Vart för ni honom? Nej! Luke!
- Jag älskar dig! June! - Nej! Släpp mig!
- Dumpa honom vid gränsen. - June!
Nej! Nej! Släpp mig!
Luke! Luke!
Nej! Vart för de honom?
Vart för de honom? Svara! Vart för de honom?
Förlåt.
Hur många gånger man än tänkt på sin egen död-
-tror jag inte att det går till precis som man trott.
Nåt oväntat dyker alltid upp. Nån strategi man inte tänkt igenom.
En fiende man inte hann se.
Vad man än gör kommer slutet alltid som en överraskning.
Varför tittar alla på oss?
Ryktet har säkert spridit sig.
Vad då? Vad har du gjort?
Nåt du kommer att tacka mig för.
Anförare Warren Putnam. Följ med oss.
Vad kan vara så viktigt att ni måste störa mitt i frukosten?
- Rör mig inte! - Vänta! Warren!
Vad fan håller ni på med? Ja, ja. Okej, jag kommer.
- Jag kan gå. Jag försöker inte... - Warren!
Det här är skandalöst! Släpp honom!
Lawrence?
Gileads högsta domstol fann under ett nattligt sammanträde er-
-Anförare Putnam, skyldig till avfall.
Köttets synder.
Vansinne! För vad då?
Våldtäkt på obehörig egendom.
Hon är min Tjänarinna!
Hon tillhör mig!
"Herrens blick når överallt."
"Den följer onda och goda."
Men jag ska ju få barn.
Är allt bra?
Inte direkt.
- Tänker du berätta vad det är? - Det vet du redan.
Oroa dig inte för Lawrence eller Putnam eller nåt av det.
Jag kan inte sluta.
Jag är orolig för vem det här gör dig till.
Vem det här gör mig till...
Det gör mig till nån som gör vad som krävs-
-för att göra Gilead tryggare för vårt barn.
Är du säker på att det var för barnets skull?
Ja, det är jag.
Ta en ordentlig titt, flickor.
I Gilead får olydnad mot Gud konsekvenser.
Vem man än är.
Ni är heliga kärl och genom Hans ord ska ni beskyddas.
Hedra Gud så kommer ni att hedras i gengäld.
Anförare Putnam var en ond man.
Han utnyttjade sin ställning.
Rättvisa har skipats.
Jag önskar att jag hade fått se på.
Nu går vi hem och dricker varm mjölk.
Jag ska hämta en av rymlingarna. June Osborne.
Mr Wheeler har godkänt det.
Shaw är här. Han tar den öronmärkta.
- Har det godkänts? - Ja.
Vem är du?
Menar du allvar?
Precis som du gjorde när du önskade att mitt barn skulle dö i mig.
Minns du det?
Ja.
Det var den bästa dagen i mitt liv.
Vad är det här?
- Är det hämnd för Fred? - Skär loss henne.
Hon ska kunna böna och be. På knä.
För Guds skull, Serena.
Vänta, vänta. Snälla, vänta. Du måste låta mig göra det.
- Jag måste få göra det. Okej? - Jag vet inte.
Hon dödade min man och förbannade mitt barn.
Jag borde göra det. Gud ger mig en chans att få rättvisa.
Jag måste få göra det. Ge mig pistolen.
Låt mig göra det.
Serena.
Gör det inte.
Böna och be.
Okej.
Jag ber för våra barn.
Jag ber att mina döttrar...
...ska få leva ett fridfullt liv.
Ett liv utan allt det här hatet och våldet.
Ge dem ett liv.
Ge dem ett lyckligt liv.
Och Gode Gud...
...må det gå bättre för dem än för oss.
Amen.
Serena.
- In i bilen. - Vad gör du?
In i bilen! Sätt fart!
- Serena, vad fan gör du? - Snabba på!
In i bilen!
Snabba på.
Kör.
- Serena, vad fan gör du? - Kör bara!
Sanna Gillberg Iyuno-SDI Group