Tidigare...
De mest rättfärdiga erbjuds ibland en fristad.
Har paret Wheeler ordnat allt det här?
Ja, när de fick veta att ni kanske skulle bli kvar.
Visst är det otroligt? Ett riktigt förlossningsrum.
- Jag ska ta en promenad. - Absolut inte.
Du behöver vila. Ditt barn behöver vila. Gå till ditt rum.
Kom! Vi klarar det. Där är gränsen.
Ta honom!
- June! - Luke!
Han kämpar inte emot! Sluta! Han kämpar inte emot!
Jag gav aldrig upp hoppet. Och det gjorde inte du heller.
För vi visste att vi skulle hitta varandra igen.
June Osborne har gripits av mina mannar i ingenmansland.
Dumpa honom.
- Nej, vi håller ihop. - Nej! Vart för ni honom?
Vad kommer att hända med henne?
Jag skickar Ezra till ingenmansland och låter honom ta hand om henne där.
Jag vill följa med Ezra. Bevittna det.
- Serena, vad fan gör du? - Kör bara!
Vart fan ska vi?
- Kör bara. - Vart? Till Toronto?
Till Gilead? Är det din plan? Så att de kan döda mig där?
Luke då, Serena? Vad tänker de göra med honom?
- Helvete! Herregud! - Fan.
- Förlåt. - "Förlåt"? Nu ger jag fan i det här!
June. Jag tänker inte skjuta dig!
Snälla June! June!
Herregud. Har du värkar?
Naturligtvis! Herregud.
Kan du ge mig den där? Sluta vifta med den.
- När började det? - För ett tag sen.
- Okej. Har vattnet gått? - Ja.
Hur täta är värkarna?
Okej, täta. Har du en telefon?
- Nej. - Ut med dig. Kom igen.
- Va? - Kliv ur biljäveln, tack.
Gode Gud. Varför? Vad tänker du göra?
Jag ska försöka ta oss härifrån.
- Ta dig till en läkare. - Nej.
Jo, Serena. Du måste till sjukhus.
- Nej, där hittar de mig. - Vem fan då?
Fan! Okej. Vem fan var det där?
Vem var det du sköt? Vem var han? Försökte du fly eller nåt?
Okej. Fan.
Okej. Följ med mig.
- Du måste in. - Var?
- Vi går till ladan. - En lada?
- Ja, har du nån bättre idé? - Nej.
Jag trodde väl inte det.
Andas bara. Så där, ja.
- Så där. - Okej.
- Det kanske finns en krubba där inne. - Underbart.
Tack. Förlåt att jag är sen.
Fred behövde lite uppmuntran innan han skulle tala till Rådet.
- Du vet hur män kan vara. - Vi förstår helt och hållet.
Får jag presentera vår nya Tjänarinna Offred.
Välsignad vare frukten.
- Må Herren öppna. - Den här vägen.
Krysta, krysta, krysta.
Andas, andas, andas.
Krysta, krysta, krysta.
Andas, andas, andas.
Välsignad dag, mrs Waterford.
- Välsignad dag, Tant Lydia. - Verkligen. Den mest välsignade.
Andas, andas, andas.
Andas! Och krysta! Ärat vare Hans namn.
Vi har nått den heligaste delen av födelseprocessen.
Den där Gud ger sig till känna på allvar.
Guds kärl är redo-
-att skänka världen frukten av Hans kärlek.
Krysta.
Andas, andas, andas.
Men himlens portar öppnas inte-
-utan en exceptionell ansträngning. Inte sant, flickor?
Vi måste locka fram denna nya själ. Stötta er syster under värkarna.
Be för hennes styrka och framgång.
Andas, andas, andas.
Och krysta, krysta, krysta!
Så där, ja! Andas, andas, andas.
Och krysta, krysta, krysta!
Andas, andas.
Andas, Serena. Andas.
Så där, ja.
Är det över?
Nej.
- Det är så kallt. - Ja, det blir bara kallare.
Det kan vara så här första gången. Med Hannah tog det 19 timmar.
Hon bröt nästan bäckenet på mig.
Med Nichole gick det snabbare.
Men den gången var jag ensam.
Jag minns att jag tänkte att om nåt gick fel...
...skulle vi dö utan att nån visste om det.
Ingen skulle leta efter oss.
Det skulle vara som om vi aldrig funnits.
Okej. Den här är kraftig. Du måste andas.
- Jag kan inte! - Jo, det kan du. Du klarar det.
Du måste göra det.
- Jag kan inte. - Jo, det kan du.
Andas, Serena. Så där, ja.
Jag måste kolla en sak.
- Vad då? - Jag måste kolla livmoderhalsen.
Jag måste kolla om jag kan känna barnets huvud.
Gode Gud! Låt bli mig!
- Jag försöker hjälpa dig! - Du försöker döda mig och mitt barn.
- Du tänker döda mitt barn. - Okej, visst.
Vill du göra det här själv? Gör det själv då, för fan!
Vi är här hos dig.
Samlas runt er syster, flickor.
Ni måste finnas där för Ofclarence i nödens stund.
Vi ska recitera reningsbönen.
"Låt mig aldrig sluta sörja på grund av det."
- Hon är redo. - Självklart. Gör det ni måste.
- Det är Guds vilja. - "...att jag kan bli perfekt."
Flickor.
- "Förgör min avund."
"Befall min tunga."
"Trampa ner mig."
"Fräls mig ifrån böjelser för orena ting."
"Från fel förbindelser, från syndens sötma."
Offred. Be. Be för barnets liv.
"Aldrig känna mig nöjd med mig själv."
"Aldrig tro att jag kan bli perfekt."
Okej.
Kom igen.
Fan.
Fan!
Du kom tillbaka.
Okej. Räkna ner från tio.
Så där. Tio, nio, åtta, sju, sex...
Så där. Fem...
Jag ser huvudet.
- Gör du? - Ja. Vill du känna?
- Det är barnets huvud. Känner du? - Ja.
- Jag ser hans hår. - Vilken färg har det?
Det är brunaktigt. Det är lite blodigt, men han...
- Han har brunt hår. - Brunt?
Ja. Han är snart ute.
Vi ska få ut huvudet. Du klarar det. Nu kör vi.
Andas djupt. Andas nedåt.
Lugnt och fint. Nedåt. Lugnt och fint.
- Herregud vad det bränner. - Jag vet.
Jag känner mig så varm. Jag är så varm.
- Ingen fara. Du är bara trött. - Jag kan inte.
- Jo, du klarar det.
Han är nästan ute. Vi måste bara få ut huvudet.
Där är han. Där är ditt barn.
Där är han. Huvudet är ute. Du fick ut huvudet.
Huvudet är ute. Nu gäller det. Det krävs bara en till.
Hans axlar måste ut.
Sen är det klart. Du klarar det.
Nu kör vi. Du klarar det. Nu gäller det.
Han är här.
Mår han bra?
Han är perfekt.
Hej, älskling. Jag är din mamma.
Pris ske Gud.
Min ängel.
- Pris ske Gud. - Jag vet. Du är så...
Ofclarence har fullföljt sin plikt i den här världen.
Ni kommer att sörja henne, men ni ska veta att hon är älskad.
Gud är den sanna domaren och hon är hans kärl.
Hon har behagat Honom, och Han har gett henne den sista belöningen.
Pris ske Gud.
Pris ske Gud, Tant Lydia.
Nu gör vi vår syster sällskap hem.
Lilla älskling. Du ska få heta Noah.
- Det är ett fint namn. - "Mänsklighetens frälsare."
Lilla Noah. Jag kan knappt tro att du är här.
Jag har väntat på dig så länge. Jag längtade så efter dig.
Var det värt det?
Just nu känns det så.
Har han ett bra tag?
- Ja, och han är hungrig. - Det tror jag säkert.
Hannah hade svårt att amma.
Hon hade kort tungband, men det visste vi inte.
Jag ammade henne hela tiden.
Hon blev aldrig mätt och jag fick såna skuldkänslor.
Hon blev ofta förkyld som liten.
Jag trodde att det var mitt fel. Att det berodde på amningen.
Men hon fortsatte att bli förkyld ofta när hon blev större, så...
...ibland tvingades jag vara hemma från jobbet, och...
...ibland kunde jag inte vara hemma från jobbet.
Ibland ville jag inte vara hemma från jobbet.
June...
Varför dödade du mig inte?
Jag... Det är du som har viftat med pistolen.
Inte i dag. På informationscentret. Under protesten.
- Du hade en pistol. - Ja.
Varför dödade du mig inte? Varför Fred, men inte mig?
Jag ville inte.
Jag har tänkt på den här stunden så många gånger.
Jag trodde alltid att han skulle vara med.
Fred.
Han är lik honom.
Det...
...sägs att de alltid liknar sina pappor till en början.
Det är evolutionärt.
Så att papporna inte ska döda dem.
Evolutionen?
Tror du att han blir som han?
- Det beror på. - På vad då?
På vilka han får växa upp med.
På vad för slags person de vill att han ska bli.
På vad du lär honom.
Och på vad du säger att han har rätt...
...att ta.
Jag vill ge honom allt.
Det önskar vi alla åt våra barn, Serena.
- Mår han bra? - Helt perfekt.
Det är lustigt. Varje gång man ser en bebis-
-känns det som att man aldrig sett en förut.
- Jag försökte sova. - Du gjorde det.
Jag var så orolig att jag skulle kväva honom med alla filtar.
De ska inte ha såna här sängkläder.
Vi måste se till att ni får komma in nånstans.
Nånstans där ni kan tas om hand.
Nej. Jag sa ju att jag inte kan åka till sjukhuset. Där hittar de mig.
- Vilka skulle hitta dig? - Paret Wheeler.
De som jag har bott hos. Det var de som letade efter dig.
De har bestämt över mig. Över allt jag gör. De är överallt.
Det är som att vara deras Tjänarinna.
Det är som att vara du.
- Hur hemskt det än låter. - Ja.
Därför får de inte hitta mig eller komma nära mitt barn.
Du förstår. Jag vet att du gör det.
Serena, du har inget vatten. Du har ingen mat. Det är iskallt.
- Men jag är så varm. - Jag vet.
Det beror på att du har feber.
Vi måste lämna den här ladan-
-och ta dig nånstans där de kan ta hand om dig.
Annars dör ni båda två. Och det kommer inte att gå fort.
Vill du att ditt barn långsamt ska svälta ihjäl-
-inför ögonen på dig medan du dör av blodförgiftning?
Nej.
Du kanske borde ta honom.
Vad pratar du om?
Jag har inget kvar.
Jag kan inte åka till Kanada. Jag kan inte återvända till Gilead.
Det är över. Jag har ingen framtid.
Men det har du. Du kanske kunde ta honom med dig?
Serena, du vet inte vad du säger.
Jag vet att jag vill hans bästa. Som du med Nichole.
Din dotter.
Han skulle vara trygg hos dig. Du kan ta hand om honom.
Du och din man. Han är en bra man.
Han skulle kunna lära Noah att bli en bra man.
En man som aldrig skulle göra sånt hans far gjorde.
Sånt jag gjorde.
- Nej. - Jag tror att Gud skickade hit dig.
- Du åkte till mig. - Han vägledde mig att rädda dig...
...så att du kunde rädda mitt barn, som en ängel.
- Skitsnack. - Det finns hämnande änglar.
De får det att regna svavel och eld från Herren.
"Så jubla, du himmel"...
..."ty han hämnar sina söners blod"...
..."och tar hämnd på sina fiender."
De är trots allt änglar. Det kanske är det du är för mig.
Är det vad du tror om mig?
"Sedan kunde hon inte gömma honom längre"-
-"utan tog en korg av papyrusgräs och lade barnet i den."
Jag kanske är som korgen, June.
Jag kanske är kärlet.
Jag...
...bar mitt barn. Jag födde honom.
Och jag höll om honom.
Det kanske var det enda jag var ämnad att göra här i livet.
Det kanske är Guds vilja.
Guds vilja.
Ett kärl.
Det var det du såg mig som.
Vad vi var...
Vilka vi var...
Var vi kom ifrån...
Vad vi ville...
Inget av det spelade nån roll för er.
För nån av er.
- Jag är hemskt ledsen. - Det bryr jag mig inte om.
Vi var viktiga. Vi var...
Vi är människor.
Vi har liv.
Och därför ska jag rädda ditt liv, Serena.
För det här är inte Gilead.
Och jag är inte du.
- Jag förtjänar inte att bli räddad. - Det är inte för din skull.
Det är för hans.
Se på honom.
Se på ditt barn.
Du är den enda i hela världen han känner till.
Du är den enda bekanta lukten. Den enda rösten han känner igen.
Du älskar honom.
Och du har längtat så efter honom.
Du är hans mamma.
Och han hör hemma hos dig.
Det är Guds vilja.
Förstår du?
Ursäkta, kan ni hjälpa oss?
- Har hon precis fött? - Ja, för sex timmar sen. Kanske åtta.
- Sök BB och neonatalen. - Allt ordnar sig. De hjälper dig.
Jag lovar. Det ordnar sig, Serena.
Nu sätter vi oss. Så där.
- Några komplikationer? - Nej, de mår bara bra.
- June? - Allt blir bra. Följ med dem.
Gör som de säger. Det ordnar sig. De tar hand om honom.
- Jag är här ute. Det ordnar sig. - Vi tar barnet till neonatalen.
- Vem har jour? - Doktorn är på väg.
Hur mår ni?
Förlossningen till neonatalen.
- Ursäkta. - Har ni varit med om en olycka?
Jag mår bra. Får jag låna telefonen? Snälla!
Slå nio först.
June?
Hej.
De tog Noah till neonatalen.
Det var bra.
Du hade ju feber. Han mår bra. Det är rutin.
De vill bara hålla ett öga på honom.
Ja, de sa att det var för observation, men han hade inte feber.
Han hade bara svårt att reglera sin kroppstemperatur.
Och de sa att han kan ha... gulsot.
Men de är inte helt säkra, så de måste ta några prover.
Ja, det är helt normalt.
Ja, de säger det, men det är bara så opersonligt och...
Jag vet inte. Så kliniskt.
Hur mår du?
Febern har gått ner.
De gav mig antibiotika.
De tror visst inte att nåt kan lösa sig på naturlig väg.
Jag får inte amma honom.
De vill att vätskebalansen ska återställas hos oss båda.
- Det låter bra. - De ger honom modersmjölksersättning.
Han klarar sig.
Jag lovar.
Jag vill bara åka hem.
Den platsen finns inte, Serena.
Ditt hem är där du är.
Ingenmansland.
Ja.
June...
Tack.
Ingen orsak.
Luke.
- Moira sa att de släppte dig. - Ja, vid gränsen.
- Jag är så glad att se dig. - Vi lyckades. Tuello har USB-minnet.
Han jobbar på det.
Tack.
Mår du bra? Gjorde hon dig illa?
Nej, hon... Hon har fått barnet.
- När du var med? - Ja.
Det är en pojke och han är frisk. Nästan helt frisk.
Han kan ha gulsot, men det... Det är ju helt normalt för bebisar.
De kanske lägger honom under en sån där...
June, vad händer med Serena?
Hon mår bra.
Mår hon... bra?
Ja, det... Jag berättar sen. Nu åker vi hem.
Vänta lite. En sekund.
- Var är Serena Waterfords rum? - 211, längre ner i korridoren.
Vad pågår?
Oroa dig inte. De är inte här för att hämta oss.
- Kom. - Vad...?
Vi kommer från Kanadas immigrationsverk.
- Ni är gripen. - "Gripen"?
Hördu!
Jag vill prata med en advokat.
Som papperslös har ni ingen rätt till advokat.
Vad är det som pågår?
Olaglig gränspassage. Ingen migrationsstatus.
- Det måste vara ett misstag. - Var det du som ringde dem?
Hon frånsade sig sitt diplomatvisum när hon lämnade besökscentret.
Mitt barn, då?
Ingen spädbarnsvård finns tillgänglig på häktet.
Vad innebär det?
- Var är mitt barn? - Socialen är redan här.
- De ser till att han får vård. - Så kan ni inte göra.
Nej, snälla! Vänta! Snälla!
- Ta inte mitt barn ifrån mig! - Äntligen vet hon hur det känns.
Snälla, stanna! Snälla! - June.
June, låt dem inte ta mitt barn!
- Rättvisa. Eller hur? - June, hjälp mig!
- Ja. - Hjälp mig, snälla!
Låt dem inte ta honom ifrån mig! Snälla, sluta!
Snälla, hjälp mig! Hjälp mig, June!
Gör nåt, June! Snälla June!
Sanna Gillberg Iyuno-SDI Group