‫היית צריך להישאר בחור שלך, ביל.‬
‫אלוהים... ‬
‫עצור את המכונית.‬ ‫-מה?‬
‫עצור את המכונית.‬ ‫-אין סיכוי, בנאדם!‬
‫מה, השתגעת?‬
‫עצור את המכונית! אמרתי שתעצור!‬
‫אין מצב, בנאדם.‬
‫עכשיו.‬
‫היי!‬
‫לעזאזל.‬
‫שיט.‬
‫אתה עשית לי את זה, פרנק?‬
‫שיט.‬
‫אמרתי... ‬
‫האם אתה עשית לי את זה?‬
‫בטח שאני עשיתי!‬
‫שיט.‬
‫צוות תקיפה, זוזו!‬
‫כולם, זהירות!‬
‫תניח את הנשק שלך!‬
‫שם!‬
‫זוזו!‬
‫תתכופפו!‬
‫קדימה! בילי! תיכנס!‬
‫בילי, עכשיו! זוז!‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫זוזו מהדרך!‬
‫תניח את הנשק, פרנק! תניח אותו!‬
‫בעט אותו לכאן.‬
‫עכשיו רד על הברכיים.‬
‫לאט לאט.‬
‫מזמן לא התראינו, פרנק.‬
‫אדוני, אני צריך שתיתן לו ללכת עכשיו.‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫אני הבחור שמכוון AR-10 לראש שלך.‬
‫פרנק, בוא.‬
‫אתה רודף אחרי האדם הלא נכון.‬ ‫-ניו יורק לא צריכה שוב את החרא שלך.‬
‫אם אצא מהסמטה, תעקוב אחריי?‬
‫תהיה בטוח שכן.‬
‫פרנק!‬
‫כן.‬
‫אני מתנצל.‬
‫על מה?‬
‫עכשיו, פרנק! נזוז!‬
‫אלוהים, זה היה מטורף!‬
‫אתם בסדר?‬
‫בנאדם, מה לעזאזל קרה?‬
‫שאל את המטורף במכונית.‬
‫כמה לדעתך השגנו?‬
‫קודם צריך לספור, טמבל.‬
‫ואתה?‬
‫עבודה טובה, חבר.‬
‫חשבתי שהזקנה הפסיכית תדפוק אותנו.‬
‫הרימון היה אמיתי?‬ ‫-בטח.‬
‫שיט. חשבתי שהיה מזויף. מי הבחור הזה?‬
‫החמור שכמעט נתפסנו בגללו.‬
‫אתה בכלל מקשיב?‬
‫מה לעזאזל עשה שם המעניש, משוגע שכמוך?‬
‫בואו פשוט נתחלק ונעוף מפה.‬
‫אתה תקבל את החלק שלך כמו כולם. נכון, בילי?‬
‫נראה שמגיע לי קצת יותר מכולכם.‬
‫נתחלק בזה שווה בשווה. זאת הייתה העסקה.‬
‫היית צריך להישאר בחור שלך, ביל.‬
‫כן, זה אני.‬
‫בילי, מה אתה אומר?‬
‫רגע. למה אתה שואל אותו?‬
‫כמעט נעצרנו בגלל המניאק עם פני הפאזל.‬
‫הכול השתבש כי ירדת מהפסים.‬
‫זין על זה. פשוט נתחלק.‬
‫לעוד מישהו יש בעיה עם איך שאני עושה דברים?‬
‫אתה בסדר.‬
‫הרגע יריתי על שוטר ממשטרת ניו יורק.‬
‫אלוהים, פרנק. מה אנחנו עושים, בנאדם?‬
‫כמה זמן נראה לך שייקח להם להבין‬
‫מיהו חברו הפיסח השחור של פרנק קאסל?‬
‫אני שונא לומר את זה, קורט,‬ ‫אבל יש מישהו אחר, אתה יודע.‬
‫לך תזדיין, פרנק.‬
‫לך תזדיין.‬
‫תראה, יש לי כמה. מה אתה רוצה?‬
‫יש לי כמה חברים שחורים פיסחים.‬ ‫כלומר, יש לי מה שיש לי.‬
‫זה שקר.‬
‫כן, אתה היחיד בשבילי, קרטיס.‬
‫אמרתי לך להישאר במכונית.‬
‫נשארתי.‬
‫עד שראיתי צלף שעמד לפוצץ לך את הראש.‬
‫תבין, זה העניין, פרנק... ‬
‫אתה אומר לאנשים שלא יתערבו,‬
‫אבל אכפת להם ממך, גם אם אתה לא אוהב את זה.‬
‫ולא עמדתי לצפות במוות שלך.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי בסדר.‬
‫זיבולים! הבחור הזה היה מוריד לך את הראש.‬
‫כשראיתי את ביל,‬
‫הוא הביט בי כאילו... ‬
‫כאילו דבר לא השתנה, אתה יודע?‬
‫כאילו אנחנו חברים.‬
‫אני אומר לך, כשכיוונתי אליו,‬ ‫הוא היה בהלם, אתה יודע?‬
‫הוא היה... ‬
‫זה היה כאילו הוא נעלב.‬
‫הוא היה מבולבל.‬
‫כאילו בגדתי בו.‬
‫הבטתי בפנים שלו... ‬
‫ראיתי את מריה, את הילדים... ‬
‫ראיתי איך תמיד היינו ביחד.‬ ‫אתה יודע? היינו... ‬
‫היינו משפחה, אתה יודע?‬
‫אני נשבע שגם הוא ראה את זה.‬
‫אני אומר לך עכשיו, קורט,‬ ‫הוא לא יודע מה הוא עשה.‬
‫הוא לא יודע. ראיתי את זה.‬
‫יכולתי לירות... ‬
‫וקפאתי.‬
‫זה היה לשנייה, אבל אז היה מאוחר מדי.‬
‫... מכונית הימלטות. במוסך ברחוב 19.‬ ‫יש שתי גופות, אין כל זכר למישהו אחר.‬
‫כאן מהוני. אבטחו את הזירה. אני בדרך.‬
‫נזוז.‬
‫קריסטה!‬
‫קריסטה.‬
‫בבקשה תפתחי את הדלת.‬
‫קריסטה, בבקשה תכניסי אותי.‬
‫בבקשה... ‬
‫חשבתי שעזבת.‬
‫אני חשבתי הרבה דברים.‬
‫ואף אחד מהם לא היה אמיתי.‬
‫לא תוכל לבוא וללכת כרצונך.‬
‫אין לי לאן ללכת.‬
‫את רוצה שאתחנן, אתחנן.‬
‫קריסטה!‬
‫איפה היית?‬
‫זה לא משנה.‬
‫נראה שזה משנה. מה יש בתיק?‬
‫לא, זה לא משנה. שום דבר מזה... לא משנה!‬
‫כל זה! כל זה היה פרנק קאסל! פרנק... ‬
‫החבר שלך, פרנק?‬
‫חבר?‬
‫הוא... ‬
‫הוא ניסה להרוג אותי.‬
‫לא יכולתי לראות.‬
‫הגולגולת ההיא... ‬
‫הגולגולת שאני חולם עליה בכל לילה,‬ ‫הוא לובש אותה על החזה.‬
‫בכל לילה! בא לתפוס אותי שוב ושוב.‬ ‫זה היה הוא!‬
‫זה היה הוא! אבל לא יכולתי לראות!‬
‫למה? למה שהוא... ‬
‫למה שהוא יעשה את זה?‬
‫למה שהוא יעשה את זה? אני לא מבין!‬
‫כלומר, עכשיו אני יודע שזה היה הוא,‬
‫אבל לא מרגיש את זה!‬
‫כלומר, אני יודע, אבל... אני לא יודע.‬
‫כלומר, פה, אבל לא פה.‬
‫והוא היה החבר הכי טוב שלי.‬
‫החבר הכי טוב שלי.‬
‫אבל הוא כיוון אליי אקדח.‬
‫מצטער.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אבל אני לא יודע מה עוד לעשות.‬
‫ואת... ‬
‫את היחידה שיכולה לעזור לי.‬
‫את היחידה.‬
‫- החוף הגורלי -‬
‫- דיליה - חשבתי שהיה בינינו משהו טוב. -‬
‫- ובדקתי בבניין. אין בעיית מכרסמים. -‬
‫- אולי רק עכברוש אחד. -‬
‫אנטון ריד.‬
‫בן הערובה.‬
‫שיט.‬
‫בטח אנטון המסכן לא חזה את זה‬ ‫כשהוא הגיע היום לעבודה.‬
‫הבחור הזה הוא אולי חבר בכנופיה.‬
‫אולי זה מישהו אחר שפשוט הפריע.‬
‫רוסו קר... או פסיכי או שניהם.‬
‫נקרא למז"פ שיבדקו טביעות אצבע וכדומה.‬
‫אני רוצה לגלות גם כמה זמן‬ ‫הוא עבד במקום לפדיון הצ'קים.‬
‫מה קורה, בנאדם?‬
‫נזוז. אנחנו צריכים לנסוע.‬ ‫-מה ראית? מה קורה?‬
‫ראיתי גופות.‬
‫הוא ירה בבן הערובה, קורט.‬
‫קרטיס, חייבים לרדת מהכביש הזה. בסדר?‬
‫אתה חייב לקחת את עצמך בידיים עכשיו.‬ ‫חייבים לרדת מהכביש. לזוז.‬
‫יכולתי לפגוע בו.‬
‫כשהוא היה ברחוב והתקרב אליך,‬ ‫יכולתי לפגוע בו.‬
‫יכולתי להרוג אותו, בנאדם.‬
‫אל תעשה את זה. בסדר?‬
‫בן הערובה היה בחיים עכשיו.‬ ‫-למה אתה עושה את זה?‬
‫דברים קורים. אתה יודע.‬
‫על מה אתה מדבר? על מה אנחנו מדברים פה?‬
‫אנחנו בחוץ, בנאדם!‬
‫נתנו את הזמן שלנו, שירתנו,‬
‫לחצנו על ההדק בשעת הצורך, ומילאנו פקודות.‬
‫אבל זה, זה שונה.‬
‫וכל דבר בזה הוא שגוי כל כך.‬ ‫אתה רואה את זה, פרנק?‬
‫לשבת פה, עכשיו, לנהל את השיחה הזאת.‬
‫וזה אפילו לא הסתיים.‬
‫דיליה תוהה איפה אני, לעזאזל.‬
‫היא חושבת שאני איזה מגעיל כי נעלמתי לה.‬
‫מה אני אמור לומר לה, בנאדם?‬
‫"מצטער, יש לי חבר שאני צריך להרוג,‬
‫ואחזור לפני שתשימי לב"?‬
‫הלוואי שיכולנו... ‬
‫חייבים לזוז. כן, חייבים לרדת מהכביש הזה.‬
‫ילדה! זה פרנק!‬
‫ילדה!‬
‫שיט.‬
‫ילדה?‬
‫שיט.‬
‫מה את עושה? השתגעת?‬
‫פרנק!‬ ‫-זה משחק?‬
‫לא!‬
‫ועכשיו?‬ ‫-פרנק!‬
‫עכשיו זה משחק?‬
‫מרגישה? את יודעת‬ ‫כמה קרוב הייתי להרוג אותך?‬
‫יודעת כמה מהיר זה היה?‬
‫זה הראש שלך על הקיר! ככה!‬
‫פרנק!‬ ‫-ככה!‬
‫אני... ‬ ‫-את מה?‬
‫התאמנתי על מה שהראית לי.‬
‫לא! זיבולים!‬
‫אני מנסה לשמור עלייך. את תגרמי למותך!‬
‫תפסיקי לבכות. לעזאזל!‬
‫מספיק!‬
‫תירגע, בנאדם.‬
‫היא רק ילדה. אל תדבר אליה ככה.‬
‫אתה כלאת אותה. אתה גורר אותה לקטע מטורף.‬
‫ומה עכשיו? אתה רוצה שתתנהג נורמלי.‬
‫אין "נורמלי" לידך.‬
‫אנחנו לא משחקים פה, קורט.‬
‫היא צריכה לדעת את זה, גם אתה.‬
‫אנחנו טועים ואנשים מתים. הם מתים!‬
‫אדם מת היום כי אני פישלתי וגם אתה. נכון?‬
‫היא צריכה לדעת שהיא עלולה למות.‬
‫נראה לי שהיא מבינה. את מבינה, נכון?‬
‫בואי.‬
‫הכול טוב.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני מבין. היא מבינה. כולנו מבינים, פרנק.‬
‫קפאת, ועכשיו כל האחרים אשמים.‬
‫באמת? תן לי את המפתחות.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫למצוא את בילי.‬
‫רגע. תאט. איפה?‬
‫אני הולך אל בחורי, ג'ייק.‬
‫בסדר, אני אנהג.‬
‫תן לי את המפתחות המחורבנים.‬
‫אם לא, תירה בי?‬
‫זאת ההלוויה שלך.‬
‫אני רוצה לבוא.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫פרנק, חכה... בבקשה, אל תלך.‬
‫פשוט תישארי פה.‬
‫אבל תחזור, נכון?‬
‫כן?‬ ‫-זה אני.‬
‫אני מניח שצפית בחדשות.‬
‫כן.‬ ‫-כן, בלגן שלם.‬
‫אמרו שהרגו בני ערובה.‬
‫כן, נראה שאולי הבחור הזה‬ ‫היה חלק מהכול. מישהו מבפנים.‬
‫מת נוסף‬
‫עבד בשביל חברת האבטחה שהעבירה את המזומנים.‬
‫אתה לא נשאר.‬
‫אני שוטר טוב.‬ ‫ורוסו הרג את שניהם כדי לטשטש עקבות.‬
‫חשבתי שתכריחי אותי לבוא לביטחון המולדת.‬
‫תנסי לתפוס עליי תחת.‬
‫אבל הנה אנחנו.‬
‫כך שאני חושב שהדבר האחרון‬ ‫שתרצי זה שאהיה בביטחון המולדת,‬
‫ואדבר רשמית עלייך ועל רוסו ועל פרנק קאסל.‬
‫כן, זה הדבר האחרון שרוצים שם.‬
‫כלומר, אנחנו גם לא בתחנה,‬
‫אז אתה לא בטוח שאתה רוצה לרדוף אותי.‬
‫רשמית.‬
‫עדיין לא.‬
‫יש לי שתי שאלות,‬
‫ונראה שכך הכי טוב להשיג תשובות.‬
‫למה סיפרת לי על השוד? והאם ידעת על קאסל?‬
‫קאסל הוא זה שגילה על השוד.‬
‫אמרתי שיתרחק. הוא התעלם.‬
‫זה נכון מאוד שהוא התעלם.‬
‫הוא חבט לי בראש, ולקח לי את האקדח.‬
‫הוא עשה לי את אותו הדבר כשרק נפגשנו.‬
‫אני מניח שעליי לשמוח שאני לא מת.‬
‫קאסל לא יהרוג שוטר.‬
‫באמת?‬
‫האם זה קרה אי פעם?‬
‫לקאסל יש קוד.‬
‫"לקאסל יש קוד."‬
‫תקשיבי לעצמך.‬
‫האדם מטורף.‬
‫לא אכפת לי כמה דברים איומים עשו לו.‬
‫עצם העובדה שאת מדברת איתו‬ ‫אמורה לעלות לך בתג שלך.‬
‫הוא רוצח. את מבינה את זה, נכון?‬
‫מה לעזאזל הקטע ביניכם?‬
‫אתה לא רוצה לדעת.‬
‫ואם תנסה לגלות,‬
‫ידאגו שתהיה שוטר תנועה‬ ‫ברוקלנד עד סוף הקריירה שלך.‬
‫בולשת, בנאדם.‬
‫אתם מחליאים אותי.‬
‫תמיד מכסים את התחת שלכם ומסתירים דברים.‬
‫אז... ‬
‫איפה זה מותיר אותנו?‬
‫בואי נבהיר, בסדר?‬
‫אנחנו לא חברים.‬
‫או אפילו עמיתים‬ ‫עם מערכת יחסים מקצועית ששנינו נתרמים ממנה.‬
‫בעיקר הסתרת דברים, שיקרת וירית בי.‬
‫תני לי קצת כבוד, כן?‬
‫אני יודע שהוא היה בקרוסלה.‬
‫רוסו בורח, קאסל חוזר... ‬ ‫שלושתכם מסתובבים ומסתובבים.‬
‫פשוט נגיד שפעם הייתי כמוך.‬
‫חשבתי שכל מה שצריך לעשות זה... ‬
‫לפעול בהתאם לחוקים, לדבר אמת, והצדק ייעשה.‬
‫למדתי שזה אחרת.‬
‫לפעמים, אולי, מישהו כמו קאסל‬ ‫הוא הדבר הכי קרוב לצדק שנוכל להשיג.‬
‫החדשות הטובות הן... ‬
‫לא אכפת לי באיזה בלגן נפשע הסתבכת.‬
‫אני רוצה את האקדח שלי בחזרה.‬
‫ולקאסל יש חבר, בחור גדול שחור.‬
‫מצלצל לך מוכר?‬
‫לא, מה?‬
‫אני רוצה את קאסל.‬
‫גם את רוסו.‬
‫הסיבה שאנחנו פה ולא בתחנה‬
‫היא שנראה לי שאולי תוכלי לתת לי אותם.‬ ‫זאת העסקה שלי.‬
‫אני לא יודעת איפה הם.‬ ‫-אבל תוכלי לברר.‬
‫כי נראה שאת בחיוג המהיר של קאסל.‬
‫תסגירי אותו.‬
‫או שבפעם הבאה נעשה את זה אצלי, באזיקים.‬
‫סוכנת מיוחדת ממונה או לא... ‬
‫את צריכה לבחור באיזה צד את.‬
‫יודעת כמה זמן אני מכיר את פרנק?‬
‫בכמה חרא סיבכנו זה את זה?‬
‫וחילצנו ממנו?‬
‫הייתי מוסר את חיי למענו. והוא יודע את זה.‬
‫אז למה? למה אדם‬ ‫שהייתי מוסר למענו את חיי ינסה... ‬
‫ינסה לקחת את חיי ממני?‬
‫אולי הוא מעולם לא היה מי שחשבת שהוא.‬
‫או אולי אני לא.‬
‫כי אני פשוט... ‬
‫אני לא זוכר.‬
‫אתה יודע בכמה אנשים אני מטפלת‬ ‫שהפציעות שלהן קלות במחצית משלך?‬
‫מרביתם שוכבים במיטה עד סוף ימיהם.‬
‫מה שעשו לך היה לא הוגן, אכזרי וגועלי.‬
‫אם פרנק עשה לך את זה, הוא עשה הכול‬
‫כדי לוודא שתסבול עד סוף ימיך.‬
‫זה היה עדיף כשלא ידעתי.‬
‫תבין, שם אתה טועה.‬
‫כי... ‬
‫עכשיו הסיוטים יסתיימו.‬
‫כבר אין פיסות חסרות בפאזל.‬
‫אדם שבטחת בו מעבר לכל אדם אחר‬ ‫ניסה להשמיד אותך.‬
‫ועכשיו אתה מבין את הכאב שלך ותתגבר עליו.‬
‫תוכל להיוולד מחדש.‬ ‫והכוח שלך טמון בלידה מחדש.‬
‫אני יודעת בדיוק מה אתה עובר‬ ‫כי אני הייתי שם.‬
‫שבורה, נבגדת.‬
‫שום דבר מלבד שאלות ללא מענה.‬
‫אבל אז עמדתי פנים אל פנים עם הכאב שלי,‬
‫ואני נשבעת בפניך, זה כמו לגעת באלוהים.‬
‫אני יודעת שאתה לא מרגיש ככה עכשיו,‬
‫אבל זה היום הכי טוב בחייך.‬
‫מלבד העובדה שאני משוגע.‬
‫אתה לא משוגע.‬
‫לא... ‬
‫אני משוגע.‬
‫אבל למרות זאת פתחת לי את הדלת שלך.‬
‫למה שתעוללי את זה לעצמך?‬
‫כי אני שונאת התחלות.‬
‫המצב השקרי המשונה של הכול.‬
‫מעולם לא נאלצנו לסבול את זה,‬ ‫אתה ואני. התחלנו באמצע,‬
‫הבטנו קדימה.‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫איפה הוא? איפה?‬
‫אני לא יודע... ‬ ‫-זה לא עובד.‬
‫בילי! לא! שווה! כלום!‬
‫איפה הוא? איפה?‬
‫זה כואב?‬
‫פרנק, מה לעזאזל הבעיה שלך?‬
‫תביט בעצמך, פרנק!‬
‫פרנק! תביט בעצמך.‬
‫כלומר, תביט בנו.‬
‫אי אפשר להמשיך בזה!‬
‫אתה מתנהג ממש כמו בילי.‬
‫מה אמרת?‬
‫הרגע... ‬
‫בחייך, ג'ייק. תישאר בחיים.‬
‫תנשום איתי עכשיו. תישאר איתי. תנשום.‬
‫אנחנו לא אותו הדבר.‬
‫פרנק! תביט בעצמך.‬
‫כלומר, תביט בנו.‬
‫חבר'ה כמונו, אנו זקוקים לזה!‬
‫רק לזה אנחנו טובים.‬
‫אי אפשר להמשיך בזה!‬
‫שני מטומטמים שחשבו שיוכלו להיות להם‬ ‫הדברים הטובים בחיים.‬
‫אנחנו לא אנשים טובים, פרנק.‬ ‫מעולם לא היינו!‬
‫אתה ואני, פרנקי, אנחנו זהים.‬
‫אנחנו זהים.‬
‫כמעט הונית אותי.‬
‫הכנסת אותי. הגנת עליי מפני העולם.‬
‫ניסית לרפא אותי.‬
‫עבדת עליי, קריסטה.‬
‫כל כך טוב.‬
‫ידעת.‬
‫ידעת. הכול היה בתיק שלי.‬
‫אבל עכשיו אני יודע. הכול הגיוני.‬
‫פרנק הוא הסוד הגדול ששמרתם מפניי.‬
‫פרנק לא הוזכר בתיק שלך.‬ ‫-כן, ידעת שאקרא אותו.‬
‫תהיי טיפשה לחשוב שלא. ואת לא טיפשה, נכון?‬
‫אז הסתרת את זה. למה? כדי שתוכלי לשלוט בי?‬
‫כדי שתוכלי לשחק איתי באלוהים?‬
‫לא הוצאתי כלום מהתיק שלך.‬
‫אני לא עובדת עליך. אני פה.‬
‫את פה? כולם היו פה.‬
‫וכולם הכניסו אותי,‬ ‫אבל הם מעולם לא הכניסו אותי!‬
‫את מבינה אותי?‬
‫אם אני לא יכול לבטוח בפרנק,‬ ‫אני לא יכול לבטוח באף אחד!‬
‫איך? איך הם גרמו לו לשנוא אותי?‬
‫חמישה דברים כחולים. ספור חמישה בחדר.‬
‫זה כחול?‬
‫נראה לי שזה כחול!‬
‫בילי, בבקשה!‬
‫בילי... ‬ ‫-אלה כחולים?‬
‫זה נראה כחול.‬
‫כולכם זהים!‬
‫תפסיק.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫אלוהים!‬
‫בבקשה... בילי.‬
‫בילי.‬
‫איך ההרגשה?‬
‫משהו שאת שונאת, משהו שמפחיד אותך,‬
‫ומישהו כל הזמן דוחף ודוחף‬
‫וגורם לך להרגיש‬ ‫את הדבר האחרון שאת רוצה להרגיש!‬
‫אולי כולם רוצים‬ ‫לגרום למישהו להרגיש נורא יותר מעצמם.‬
‫אולי בסוף בוגדים בכולם.‬
‫אתה חושב שמפחיד כל כך לחשוב... ‬
‫שאני אולי חשה אהבה כלפיך?‬
‫שאני חושבת שאולי תוכל להשתנות?‬
‫בילי, לעולם לא אפגע בך.‬
‫ולעולם לא אבגוד בך. ומעולם לא שיקרתי לך.‬
‫זאת לא גרסה נחותה שלך.‬
‫זאת גרסה טובה יותר.‬
‫לא נותר דבר שיכול לפגוע בך, וכאן אתה עומד.‬
‫אבל אתה צריך לבחור.‬
‫את חושבת שזה קל כל כך?‬
‫אני יודעת שלא.‬
‫שיט!‬
‫זה אני, ילדה! קרטיס! לעזאזל!‬
‫מה לעזאזל חשבת?‬ ‫-פרנק אמר לי... ‬
‫כן, כמובן. זה הגיוני כל כך!‬ ‫כמעט חצית אותי.‬
‫כן, טוב, אתה יכולת לומר לי שאתה בא.‬
‫עדיף לא להצטער.‬
‫איפה פרנק?‬
‫הוא חוזר?‬
‫רק פרנק יודע מה הוא עושה.‬
‫ולא מעניין אותו מה אחרים חושבים.‬
‫אז... ‬
‫קרטיס.‬
‫מעולם לא ערכו בינינו היכרות רשמית.‬
‫ואת איימי. שמעתי עלייך המון.‬
‫לא על החלק עם הרובה. זה היה עוזר!‬
‫אני מכינה אוכל אם אתה רעב.‬
‫קודם רצית להרוג אותי, ועכשיו תאכילי אותי?‬
‫כן, זה אולי היינו הך.‬ ‫אני לא טבחית טובה במיוחד.‬
‫הכול שם.‬
‫לא לקחתי אף גרוש.‬
‫תתכבדו.‬
‫שאריות.‬
‫אלה... ‬
‫אלה רק שאריות.‬
‫זה כל מה שאתם רוצים?‬
‫כי אם כן, מוטב שתעזבו עכשיו‬
‫ואל תטרחו לחזור.‬
‫אבל... ‬
‫אם נראה לכם שאתם ראויים ליותר... ‬
‫היי... ‬
‫אז אולי אתם במקום הנכון.‬
‫שאלו את עצמכם... ‬
‫האם אתם מוכנים להיות חלק‬ ‫ממשהו שגדול יותר מעצמכם?‬
‫בובי לא הבין את זה.‬
‫הוא שם את עצמו במרכז.‬
‫אבל אם תחשבו לרגע... ‬
‫על מה שנוכל להשיג אם נעבוד ביחד... ‬
‫אם אתם מסתפקים בכמה דולרים פה ושם‬
‫כמו בריוני רחוב פשוטים, אז קדימה,‬
‫תתפסו את שלכם ותסתלקו,‬ ‫כי אין לי משהו אחר בשבילכם.‬
‫או... ‬
‫שנשקיע את הכסף הזה.‬
‫בנשק, באנשים.‬
‫נלך ונמצא את החבר'ה‬ ‫שאנחנו יודעים שהם כמונו,‬
‫ונציע להם עוד מאותו הדבר.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני מדבר על היום... פי מאה.‬
‫אני מדבר על צבא, לא על כנופיה!‬
‫אני מדבר על אחווה.‬
‫אני מדבר על זה שלא נאכל יותר חרא!‬
‫מאף אחד!‬
‫אם מספר מספיק גדול מאיתנו‬ ‫יילחמו זה למען זה... ‬
‫נוכל להיות אלים.‬
‫זה ספגטי מעולה.‬
‫הרתחתי שש דקות, בדיוק כמו שכתוב על החבילה.‬
‫זה טעים. ולא אכלתי היום.‬
‫וזה היה יום ארוך.‬
‫את בסדר?‬
‫הוא חתיכת חרא.‬
‫זה בטוח.‬
‫אבל לא נראה לי שהוא התכוון‬ ‫לדברים שהוא אמר לך.‬
‫הפחדת אותו. כי הוא חשב שהוא פגע בך.‬
‫הוא כמעט ירה בי כי אכפת לו ממני?‬
‫כן, זה פרנק שאני מכירה. טיפוס חם.‬
‫אני מכיר את פרנק הרבה זמן,‬ ‫ויש דבר אחד שאני יודע בוודאות,‬
‫אכפת לו ממך.‬
‫כן, בטח.‬
‫הוא לא כמו מרבית האנשים.‬
‫הוא לא רוצה שיהיה לו אכפת ממך‬ ‫כדי לא להיפגע.‬
‫והוא מעדיף לכעוס על העולם‬ ‫מאשר להסתכן ולקחת בו חלק.‬
‫אז שניכם... ‬
‫הכרתם בצבא?‬
‫הוא היה נחת,‬ ‫אני הייתי עוזר רפואי בחיל הים.‬
‫חובש.‬
‫אז בטח גם אתה מאוד חשוב לו.‬
‫כי אתה האדם היחיד הנוסף שפגשתי‬
‫שהתעמת עם פרנק ולא נהרג.‬
‫אתה ובילי הזה, אולי.‬
‫הוא היה אחד מאלה‬ ‫שהרגו את המשפחה של פרנק, נכון?‬
‫כן.‬
‫הגרוע מכולם.‬
‫כי הם היו גם המשפחה שלו.‬
‫קרטיס?‬
‫קרטיס הוייל, זאת דינה מדאני.‬
‫אלוהים. מה היא עושה פה?‬
‫בואי.‬
‫היא אמיתית?‬
‫כדאי לך להאמין שכן.‬
‫זה כלי נשק מסוכן, את יודעת?‬ ‫עוד היית יורה בי.‬
‫לא. לא נכון.‬
‫שכחתי לטעון מחדש.‬
‫סליחה שאני מפריעה בארוחה הנעימה שלכם.‬
‫רוצה צלחת?‬
‫לא, תודה.‬
‫אגב, פגשתי את החבר שלך, האיש בשחור.‬
‫עצרת אותו?‬
‫על מה, בדיוק?‬
‫כן. כך חשבתי.‬
‫בקרוב את, אני ופרנק‬ ‫נצטרך לנהל על זה שיחה.‬
‫אגב פרנק, איפה הוא?‬
‫איך מצאת אותנו?‬
‫השארת את הטלפון שלך דולק, קרטיס.‬ ‫עקבתי אחריו.‬
‫אחי. רציני? זה הכי בסיסי.‬
‫ניהלתי שיחה עם שוטר‬ ‫שממש מעוניין לדעת מיהו החבר של פרנק.‬
‫גם לא ייקח לו הרבה זמן עד שיחפש אותך.‬
‫ידעתי.‬
‫איפה פרנק, קרטיס?‬
‫תגיד לי איפה הוא,‬ ‫ואולי אוכל לחלץ אותך מצרה עם המשטרה.‬
‫אם ניתן למהוני את בילי,‬ ‫אולי הוא יוותר על השאר.‬
‫מה עם פרנק?‬
‫גם אותו פשוט נמסור?‬ ‫-הוא עשה לך טובות לאחרונה?‬
‫אמרתי לשניכם להניח לזה.‬
‫אני לא יודע איפה הוא.‬ ‫הוא התחרפן אחרי שהוא פספס את בילי.‬
‫כן, נשמע נכון.‬
‫לפחות יש לך משהו לשתות?‬
‫זה דפוק לגמרי.‬
‫הייתי בסדר לבד,‬
‫אבל הוא נתן לי נאום מטומטם‬ ‫על זה שצריך לסיים את המלחמה שלנו,‬
‫ואז הוא עזב אותי‬ ‫כדי לרדוף אחרי בילי הזה ו... ‬
‫תודה.‬
‫... עכשיו הוא עושה מה שבא לו,‬ ‫ואני כאן, מכינה ספגטי.‬
‫אתמול הייתי בחור שמכר ביטוח.‬
‫אני רוצה את חיי הקודמים.‬
‫אמן לזה.‬
‫לחיי פרנק.‬
‫אז... ‬
‫תסגירי אותו?‬
‫לדעתי נשב פה ונחכה לברר את זה.‬
‫- יקרים הם הזיכרונות‬ ‫ממריה אליזבת' קאסל -‬
‫- רעיה ואם מסורה -‬
‫תרגום כתוביות: אורנה יגאלוביץ'‬