‫- יום -‬
‫- אחד -‬
‫רומן מאת אמה…‬
‫- דיוקן הארגמן -‬
‫טי ויילד.‬
‫"המפקחת פני…‬
‫משהו‬
‫ראתה כבר בחייה זירות רצח, ‬
‫אבל מעולם לא אחת כל כך…‬
‫כמו זו."‬
‫"'מי הזיז את הגופה?'‬
‫היא אמרה."‬
‫- מחיקה -‬
‫ "נזפה." ‬
‫ "דרשה לדעת." ‬
‫ "שאלה בתחינה." ‬
‫ "צרחה"?‬
‫ "היא אמרה." ‬
‫- ספירת מילים -‬
‫- מילים: 34 - תווים: 171 - פסקאות: 6 -‬
‫ספל תה נחמד לגברת?‬
‫לא, תודה.‬
‫או לחם מטוגן?‬
‫להכין לך לחם מטוגן, מתוקתי?‬
‫לא. אני לא רוצה. תודה.‬
‫מי זו אמה טי ויילד?‬
‫למה היא משתמשת במעבד תמלילים?‬ ‫-אל תקרא מעל הכתף.‬
‫סליחה. חשבתי שתצטרכי קורא.‬
‫לא מגיע לזה קורא. זה חרא.‬
‫זה לא חרא. שום דבר שאת עושה הוא לא חרא.‬
‫אולי תחזרי למחזה?‬ ‫-גם הוא חרא.‬
‫שיט!‬
‫אלוהים.‬
‫אני יוצאת הערב.‬
‫אני אסריח.‬
‫חם!‬
‫אל תאכל. זה שרוף.‬ ‫-את אומרת שרוף, אני אומר קריספי.‬
‫בוא נבטל הכול.‬
‫חבל שטיגנת את זה לפני שאני יוצאת.‬
‫אצטרך לחפוף שוב.‬ ‫-את לא.‬
‫בואי.‬
‫זה הריח האהוב עליי.‬ ‫-כן. בייקון.‬
‫סליחה.‬
‫בית וייטהד-מורלי.‬
‫שלום, לידס.‬
‫הרמנו את השטיחים, כן. אין פרקט.‬
‫סתם סיבית ועיתונים ישנים, וזה חבל.‬
‫כן, אבל לפחות יש לנו נכס.‬
‫הוא שלנו.‬ ‫-איאן, ראית את סכין הגילוח שלי?‬
‫המצב לא עד כדי כך רע, נכון?‬
‫מדבר עם אימא ואבא שלך.‬
‫תגיד שאחזור אליהם מחר.‬ ‫-הם התקשרו לדבר איתי.‬
‫היא בסדר, כן.‬
‫יש לי הופעה הערב. מיקרופון פתוח, כן.‬
‫כן.‬
‫אמה… היא כותבת. מקלידה.‬
‫כן. הכול יוצא לפועל. כן.‬
‫- שנתון 1994 לכותבים ואומנים -‬
‫כן.‬
‫- 15 ביולי -‬
‫- 15 ביולי 1994 -‬
‫- וולת'אמסטו / סוהו -‬
‫בשבוע הבא, לאמות שיכולות לזמזמם, ‬
‫וגורי קופים שמתאחדים עם אימא שלהם.‬
‫- בהגשת סוקי מדוז -‬
‫זה יהיה מעולה.‬
‫אני מקווה לראות אתכם פה בשבע, ‬ ‫בי-בי-סי ואן, בשבוע הבא.‬
‫לילה טוב.‬
‫לא, תודה.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫מותק, צפית?‬ ‫-לא, סליחה. אני בעיר.‬
‫היי, דקס.‬
‫איך הלך?‬ ‫-היה מעולה.‬
‫תשעה מיליון בשבוע שעבר, מול משחק.‬
‫בתקווה שהשבוע נקבל יותר.‬
‫מתי תחזרי? יש מסיבה יותר מאוחר.‬
‫דקס, מה נסגר איתך?‬
‫הכול חלק מהעבודה.‬ ‫-כן?‬
‫ברור.‬
‫אין לך צילומים מחר?‬ ‫-כן.‬
‫אבל רק בארבע.‬
‫מותק, אני אנוח הערב בבית.‬
‫צריכה לסיים. אוהבת אותך.‬
‫סליחה.‬
‫אתה דקסטר מייהיו מהטלוויזיה?‬ ‫-בהחלט.‬
‫ואו, איזה כיף לצאת.‬
‫ועבר המון זמן.‬
‫טוב, לא כל כך הרבה.‬
‫את נראית יפה.‬ ‫-אני לא.‬
‫נעליים מגניבות.‬ ‫-סקסון.‬
‫עלו 12.99.‬
‫יום אחד אתן לך מחמאה‬ ‫ולא תגידי מיד כמה זה עלה.‬
‫אין מצב.‬
‫בואי.‬
‫ברור שנכנעת.‬
‫למה?‬ ‫-יש לך טלפון נייד.‬
‫טוב, תבחרי.‬
‫או שתתקשרי אליי.‬
‫ממש אליי, אישית.‬
‫או שתתקשרי למספר קווי, ‬
‫ואולי אהיה שם במקרה.‬
‫מספר קווי.‬
‫מה אם לא אענה?‬ ‫-חס וחלילה שתחמיץ שיחה.‬
‫אני נותן לך חצי שנה להיכנע.‬ ‫-בחיים לא.‬
‫זה נשמע לי כמו התערבות.‬ ‫-טוב, נתערב.‬
‫אם אי פעם אקנה טלפון נייד, ‬ ‫ארוחת ערב על חשבונך.‬
‫מה, שוב?‬
‫חצוף.‬ ‫-בואי. את תאהבי את המקום הזה.‬
‫היי. כרגיל?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר היה ללכת סתם לפיצה.‬
‫מדהים, נכון?‬
‫זה נראה כמו ספינת תענוגות.‬
‫ימי מאוד. ימי, אבל נחמד.‬
‫מתי מתנגשים בקרחון?‬
‫איאן יצטרף אלינו הערב?‬ ‫-מה?‬
‫את נשמעת כמו איאן.‬
‫ "ימי, אבל נחמד." ‬
‫דקסטר!‬
‫מה?‬
‫אוהב אותו.‬
‫איאן אחלה גבר.‬
‫חכה שתשמע מה הוא אומר עליך.‬
‫בואי נשתה משהו.‬
‫מה תרצי, אם?‬ ‫-ג'ין וטוניק, בבקשה.‬
‫אלוהים, לא. את לא בפאב.‬ ‫תשתי משהו כמו שצריך.‬
‫כן, אדוני?‬
‫שני מרטיני. בומביי ספייר.‬
‫יבש מאוד, עם לימון.‬ ‫-פרגו.‬
‫תסמכי עליי. המרטיני הכי טוב בלונדון.‬
‫תראי.‬
‫הטריק הוא שהכול יהיה קר מאוד בהתחלה.‬
‫מי קרח בכוס. ג'ין בפריזר.‬
‫ואיך אתה יודע את כל זה?‬
‫אימא שלי לימדה אותי כשהייתי בערך בן תשע.‬
‫אה.‬
‫ובכן.‬
‫לחיי אליסון.‬
‫זה היה נעים. לכבוד מה זה?‬ ‫-אני שמחה לראות אותך.‬
‫אלוהים.‬
‫מעולם לא שתיתי כזה.‬ ‫זה כמו לחטוף בוקס בפרצוף ממשקה.‬
‫שכרות מיידית, וזה בדיוק מה שאני צריכה.‬
‫כן?‬
‫אלוהים, אין לי מושג מאיפה להתחיל.‬ ‫-אל תתחילי עדיין.‬
‫אני קופץ לשירותים. הם מדהימים פה.‬
‫הכי טובים בלונדון.‬
‫סיגריות?‬
‫תרצי משהו?‬ ‫-לא, סליחה. אני לא מעשנת.‬
‫תודה.‬
‫שלום לך.‬
‫סיגריות, אדוני?‬
‫תני לי 20 אדום, בבקשה.‬
‫תודה. תשמרי את העודף.‬
‫נערת סיגריות. זה קטע מפורסם שלהם.‬
‫בואי נלך לשולחן.‬
‫זה מטבח בריטי מודרני.‬
‫אזמין אויסטרים.‬
‫הם מקומיים, לדעתי.‬ ‫-הם ידידותיים?‬
‫מה?‬ ‫-המקומיים. הם ידידותיים?‬
‫איאן חזר.‬ ‫-דקסטר.‬
‫מה שלום מר קומדיה?‬
‫אני באמת רוצה לדעת.‬
‫כן. הוא בסדר.‬
‫יש לו הופעה הערב.‬
‫ועניין הדירה מתקדם. נכס ראשון, וכל זה.‬
‫ההורים שלי מאושרים. הם אוהבים את איאן.‬
‫יש מצב שאימא שלי מאוהבת בו.‬
‫איך לא פגשתי את אימא שלך?‬ ‫-למה שתפגוש?‬
‫הם מעולם לא ביקרו אותי בלונדון.‬ ‫אף פעם. עד עכשיו.‬
‫עכשיו כשיש לי חבר ובית משלי, ‬ ‫הם כאילו, "אה, ‬
‫עכשיו את הגיונית."‬
‫אימא שלי שולחת לאיאן חבילות.‬ ‫אבא שלי מתקשר לקשקש איתו.‬
‫נצא לחופשת טיול רגלי‬ ‫של ארבעה ימים בספטמבר.‬
‫זה די קשוח. קצת אובדן שליטה.‬
‫מה תרצו?‬
‫שנים עשר אויסטרים מקומיים, בבקשה.‬
‫הם מתוקים יותר מאויסטר סלעים ועדינים יותר.‬
‫אני אקח נתח קצבים, ‬
‫ועוד מרטיני יבש. ו…‬
‫בשבילי מספיק דג בקלה וצ'יפס, תודה.‬
‫אתה פתאום יודע המון דברים.‬
‫כלומר?‬ ‫-נראה שאתה מבין הרבה באוכל.‬
‫אני אוהב אוכל ויין.‬ ‫אני אוכל במסעדות בדרך כלל.‬
‫האמת, ‬
‫הציעו לי להיות‬ ‫מבקר מסעדות בעיתון סוף שבוע.‬
‫ואו. באמת? תהיה מבקר מסעדות?‬
‫ברים של קוקטיילים.‬
‫קיבלתי טור שבועי בשם "עכבר ברים".‬
‫קטע כזה של בליין בעיר.‬
‫ותכתוב בעצמך?‬
‫ברור שאכתוב בעצמי.‬
‫מי אמור לכתוב?‬
‫אדום או לבן?‬
‫לדעתי כדאי שנתחיל עם‬
‫מוסקדה נחמד, ‬
‫ואז מרגו.‬
‫מה שלום קאלום?‬
‫אתה פוגש אותו הרבה, או…‬
‫לא ממש.‬
‫למה להתעקש? אין לנו שום דבר במשותף.‬
‫חשוב לא להיות סנטימנטלי מדי בנושאים האלה.‬
‫אני ממש אוהב את האווירה פה.‬
‫היא מתוחכמת.‬
‫אבל קצת תאטרלית.‬
‫זה מהנה.‬ ‫-היא נהנית, לדעתך?‬
‫לא יודע, אם. המלצרים נהנים?‬
‫הברמן?‬
‫זו עבודה. זה אותו הדבר.‬
‫זה לא בדיוק אותו דבר.‬ ‫היא היחידה שחושפת את התחת שלה.‬
‫מה אני יכול לומר?‬ ‫אולי הטייץ העבים שלה בכביסה.‬
‫אולי היא נהנית מזה. אולי היא מרגישה סקסית.‬
‫זה פמיניזם, לא?‬ ‫-הגל הראשון או השני?‬
‫אפשר בלי זה הערב?‬
‫אני רוצה ליהנות.‬ ‫-גם אני.‬
‫יופי.‬
‫טילי בסדר.‬
‫היא דלוקה על בחור מנוטינגהם בשם גרהם.‬
‫אנחנו קוראות לו גרהם אסיד האוס.‬ ‫-תכף אחזור.‬
‫אותו דבר, בבקשה.‬
‫עוד? כבר?‬
‫מה אני יכול לומר? אני כמו כלבי הביגל ההם.‬
‫אני לא יכול להפסיק.‬
‫תודה.‬
‫מתוך סקרנות, מתי את מסיימת היום?‬
‫אתם מכירים?‬
‫לא.‬
‫הייתי צריך לקנות. יש מסיבה מאוחר יותר.‬
‫חבר שלי, אוליבר.‬
‫סיפרתי לך עליו. הוא ברונט.‬ ‫-אז?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫איך זה קשור? למה להזכיר את זה?‬
‫כדי שתדעי מי זה.‬
‫אני מכיר תשעה אנשים בשם אוליבר. לימון?‬
‫לא, תודה.‬
‫איפה המסיבה?‬
‫הולנד פארק.‬
‫בית עצום.‬
‫כולם מהתוכנית שלי יבואו. להקות, שחקנים.‬
‫את מוזמנת לבוא.‬ ‫-ברור.‬
‫לא, באמת. פשוט לא תכירי אף אחד.‬
‫אני אכיר אותך.‬
‫ואת סוקי.‬ ‫-כן.‬
‫המצב של סוקי מעולה, לא?‬ ‫התוכנית החדשה שלה להיט.‬
‫כן, של שנינו.‬
‫אני מעדיף תוכניות לילה.‬
‫יותר עוקצני.‬
‫איך הולך?‬
‫כולם רוצים נתח. זה מטורף.‬ ‫-התכוונתי ביניכם.‬
‫כן, היא מדהימה.‬
‫היא מבינה.‬
‫מבינה מה?‬
‫מה זה להיות בטלוויזיה.‬
‫היא מבינה.‬
‫זה רומנטי.‬
‫אז המסיבה הזו… את יודעת.‬
‫אני רק דואג לגבי איך שתחזרי הביתה.‬ ‫-זה בסדר. הבנתי.‬
‫לא, אני רוצה שתבואי. ברור.‬
‫בואי נזרום ונראה מה קורה, טוב?‬
‫כן, טוב.‬ ‫-רק שנייה.‬
‫תוכנית מעולה, דקס.‬
‫תודה.‬
‫מכינה שיעור?‬
‫איך הסטייק?‬ ‫-מעולה.‬
‫כן. ממש רייר.‬
‫איך הדג?‬ ‫-קר.‬
‫הגוון אטום.‬ ‫ככה מכינים דג. הבשר בגוון אטום.‬
‫דקסטר, הוא אטום כי הוא יצא מהקפאה עמוקה.‬
‫לא הפשירו אותו עד הסוף.‬
‫באמת?‬
‫אתם…‬
‫אני לא משלם‬ ‫על איזה פאקינג דג גנרי קפוא. היי!‬
‫תוכל להוריד את זה מהחשבון?‬ ‫זה לא בושל. ונרצה לקבל תפריט.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-זה לא בסדר.‬
‫את צריכה מנה עיקרית.‬ ‫-אני לא רעבה.‬
‫את מוכנה להזמין משהו?‬ ‫הם לא יבינו אם לא תזמיני.‬
‫סלט ירוק, בבקשה.‬
‫זה הולך נפלא.‬
‫מה?‬
‫מה עשיתי?‬
‫מה עשיתי עכשיו?‬
‫אפשר פשוט לחזור לנושא השיחה הקודם?‬
‫איאן, אימא שלך.‬
‫בוא לא.‬
‫טוב. אז ספרי לי משהו חדש.‬
‫הכתיבה שלך. איך המחזה?‬
‫זה רומן.‬ ‫-רומן?‬
‫בפעם האחרונה שנפגשנו כתבת מחזה.‬
‫כן, אבל זה לא עבד, אז המשכתי הלאה.‬
‫אוקיי.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-פשוט…‬
‫לא משנה.‬ ‫-לא, נו. מה?‬
‫מה הטעם להתחיל משהו אם לא תסיימי?‬
‫כאילו, ברצינות, אם.‬
‫סיימת משהו מאז השנה‬ ‫אחרי שסיימנו לימודים באדינבורו?‬
‫יש לי ידידה. היא תסריטאית.‬
‫היא ממש מצליחה.‬ ‫היא אומרת שאם את מדברת על כתיבה, ‬
‫אז את לא כותבת. או שאת כותבת, או שלא.‬
‫לעשות, או לא לטרוח בכלל.‬ ‫-ואו.‬
‫תודה, דקסטר, על הטיפ היקר הזה.‬
‫אבל אולי הידידה שלך‬ ‫לא עובדת בנוסף במשרה מלאה, ‬
‫אז אולי היא לא מבינה שזה לא כל כך פשוט.‬
‫זה העניין?‬
‫בחייך, אם. זו לא הבעיה.‬
‫אבל את לא רוצה לשמוע.‬ ‫-לשמוע מה?‬
‫אלה החיים שלך.‬
‫טוב? אבל אם את רוצה להפסיק עם הוראה…‬
‫למה שארצה להפסיק?‬ ‫-את צועקת.‬
‫אני מורה מעולה.‬ ‫-כן. בלי ספק.‬
‫את יודעת מה אומרים על הוראה?‬
‫לא, דקס.‬
‫אני לא יודעת. מה אומרים?‬
‫בעלי יכולת, עושים.‬
‫חסרי יכולת…‬
‫תזדיין, דקסטר!‬ ‫-אלוהים!‬
‫שיט!‬
‫סיימת את המרטיני.‬ ‫-עוף ממני.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אמה! אמה, נו.‬
‫אמה, בחייך.‬ ‫-הערב הסתיים, דקסטר. אני הולכת הביתה.‬
‫מה שזה לא יהיה שעשיתי, סליחה.‬ ‫מה שאת כועסת בגללו…‬
‫אתה לא יודע?‬ ‫-לא, אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע. אז את מוכנה פאקינג להירגע?‬
‫אפשר ללכת לאנשהו להירגע.‬ ‫שנינו קצת שיכורים.‬
‫לא, אתה שיכור.‬
‫אתה תמיד שיכור או מסטול‬ ‫בכל פעם שאנחנו נפגשים.‬
‫אתה קולט שלא ראיתי אותך פיכח‬ ‫משהו כמו שלוש שנים?‬
‫אני לא זוכרת איך אתה כשאתה פיכח.‬
‫ורץ לשירותים כל עשר דקות.‬ ‫אני לא יודעת אם זו דיזנטריה או קוק, ‬
‫אבל זה פאקינג מעליב.‬ ‫ויותר מהכול, זה משעמם.‬
‫גם אם אתה נוכח, זה בגופך בלבד.‬
‫אתה כל הזמן מחפש אופציה טובה יותר במקומי.‬
‫לא נכון.‬ ‫- "ההוא ברונט." ‬
‫ "להוא יש בית ענק." הכול בולשיט, דקסטר.‬
‫בסדר? אתה מגיש בטלוויזיה.‬
‫לא המצאת את הפניצילין‬ ‫או פתרת משבר במועצת הביטחון.‬
‫זו טלוויזיה, וגם חרא של טלוויזיה.‬ ‫די כבר. נמאס לי.‬
‫אפשר ללכת לאנשהו לדבר על זה?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬ ‫-די. זה אני!‬
‫זה אני. בבקשה, בואי לפה.‬
‫למה אתה ככה?‬
‫אני פשוט עצמי.‬ ‫-לא נכון.‬
‫אני יודעת איך אתה. זה לא אתה.‬
‫אתה נוראי ככה, דקסטר. אתה גועלי.‬
‫תמיד היית קצת גועלי, מדי פעם.‬
‫קצת מתנשא. אבל גם היית מצחיק, ‬
‫ואדיב לפעמים, ומתעניין בעוד אנשים חוץ ממך.‬
‫אני פשוט נהנה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני יודעת שעברת הרבה בשנים האחרונות‬ ‫עם אימא שלך.‬
‫ניסיתי להבין את זה. באמת, אבל‬
‫אתה פשוט לא האדם שהכרתי.‬
‫אנחנו כבר לא חברים, דקס. פשוט לא.‬
‫אתה תמיד מבטל ודוחה.‬ ‫-או שאת עושה את זה.‬
‫אבל הערב היו דברים שרציתי לדבר איתך עליהם.‬
‫אל איאן ועליי.‬
‫אבל אני כבר לא יכולה לדבר איתך, ‬ ‫ואם לא, אז מה הטעם?‬
‫אולי זה פשוט נגמר.‬
‫מה נגמר?‬ ‫-אנחנו.‬
‫הידידות.‬
‫אמרת בעצמך.‬ ‫אין טעם להיות סנטימנטלי. להמשיך הלאה.‬
‫לא דיברתי עלינו.‬
‫כאילו, אנחנו דקס ואם. לא?‬
‫לא. פעם היית גורם לי להרגיש טוב לגבי עצמי.‬
‫אבל עכשיו אני מרגישה חרא בגללך.‬
‫כאילו שאני לא‬ ‫מגניבה או מעניינת או שאפתנית מספיק.‬
‫אני לא חושב ככה.‬ ‫-יופי, כי זה שטויות.‬
‫אני מגניבה ומעניינת ושאפתנית.‬
‫בעצם, אני פאקינג מדהימה, ‬ ‫וגם אתה חשבת ככה פעם.‬
‫אם אתה לא, שיהיה.‬ ‫לא מתאים לי יחס כאילו שאני איזו מחויבות, ‬
‫כאילו שאתה תמיד רוצה להיות‬ ‫במקום אחר עם מישהו אחר.‬
‫לפעמים אני פשוט נסחף, טוב?‬
‫אם לא היית כל כך שיפוטית כל הזמן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אני…‬
‫אני לא חושבת ככה. אני מנסה לא להיות.‬
‫כן. אז את שיפוטית.‬
‫ומתנשאת.‬
‫ו… בַּקְרָנִית.‬
‫בַּקְרָנִית?‬ ‫-את שוב עושה את זה.‬
‫מה אני עושה?‬
‫"בַּקְרָנִית?"‬ ‫כאילו, "איך הוא מכיר את המילה?"‬
‫כי אני כזה טיפש.‬
‫כזה טמבל.‬
‫כל כך לא ברמתך.‬
‫ "איך הוא יכול בכלל לכתוב טור משלו?" ‬
‫ "אני אמה מורלי. הייתי מצטיינת." ‬
‫על מה אתה פאקינג מדבר?‬
‫אז פאקינג מה, אם?‬
‫בעולם האמיתי הולך לי טוב.‬
‫ואת כל הזמן רק לועגת לזה.‬
‫אבל, את יודעת, ‬
‫קנאה הוא המס על הצלחה, וכל זה.‬
‫ואו.‬
‫זה מה שבאמת נראה לך שקורה פה?‬
‫זין על זה.‬ ‫-לא. אני…‬
‫תקשיבי. אני זוכר שכשהיינו בני 22 אמרת, ‬
‫"מה תרצה להיות בגיל 40?"‬ ‫ואני אמרתי, "עשיר ומפורסם", ‬
‫ואת ירדת עליי.‬
‫טוב.‬
‫אבל הצלחתי.‬
‫השגתי מה שאמרתי שאני רוצה להשיג.‬
‫אולי אני עוד לא בן 40,‬ ‫אבל גרמתי לזה לקרות.‬
‫ואת?‬
‫מה?‬
‫את לא, אם.‬
‫אני לא יודע מה אמרת שאת רוצה להשיג בחיים, ‬
‫אבל אני בטוח שזה לא זה.‬
‫ "זה"?‬
‫להיות בקשר מחייב עם גבר שמעריץ אותך, ‬ ‫אבל את לא אוהבת אותו.‬
‫אני טועה?‬
‫ביי, דקס.‬
‫אמה.‬
‫סליחה. אני לא יכולה להמשיך עם זה.‬
‫אמה!‬
‫שיט.‬
‫כן, הוא אמר אמת.‬
‫אבל רק חלק ממנה.‬
‫האדון שלו הוא באמת, ‬ ‫כפי שאמרת וצדקת, מפלצת.‬
‫הוא גם ערפד.‬
‫חזרת מוקדם.‬
‫איך היה עם "טרי ווגן"?‬
‫נורא.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫איך הייתה ההופעה?‬
‫עשית את הקטע של חתולים וכלבים?‬ ‫-כן.‬
‫היו הצקות?‬
‫כן, קצת.‬
‫אולי זה לא החומר הכי טוב שלך.‬
‫היו האמת קצת קריאות בוז הערב.‬ ‫-קריאות בוז?‬
‫אוי.‬
‫אבל זה חלק מהעניין, לא?‬
‫כנראה.‬
‫אני מניח שלפעמים אני פשוט דואג.‬
‫מה?‬
‫שאולי אני לא ממש מצחיק.‬
‫איאן.‬
‫ווי?‬
‫אתה אדם מצחיק מאוד, מאוד.‬
‫תודה, אם.‬
‫- על פי הספר "יום אחד" ‬ ‫מאת דייוויד ניקולס -‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬