‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫טוב.‬ ‫-נתיך את המטילים כדי שלא יוכלו לזהות אותם.‬
‫כן.‬ ‫-אחר הצהריים, ניקח אותו לחנות המשכון,‬
‫ואז נשלם את דמי הפיצוי של ג׳יי־ג׳יי.‬
‫כמה מטילים?‬ ‫-לא יודע. הם היו מכוסים בבוץ.‬
‫נראה לי ש־500.‬ ‫-500?‬
‫שש מאות…‬ ‫-שש מאות מטילי זהב?‬
‫לא יודע. אולי אלף.‬ ‫היה המון בוץ, אבל הם היו בכל מקום.‬
‫ציפו את הקירות. ערימות.‬
‫400 מיליון דולר.‬
‫הכול שם.‬ ‫-זה מטורף!‬
‫הצלחנו! עכשיו רק צריך להוציא אותו משם.‬
‫כן. אז איך נעשה את זה?‬
‫טוב, לפופ יש תוכנית,‬ ‫להשתמש במערכת של כננות…‬
‫זה כלום בהשוואה ל־400 מיליון דולר בזהב…‬
‫תחשוב על זה…‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה אתם זוממים?‬
‫הדברים הרגילים.‬
‫שליטה בעולם.‬
‫ילדה טובה. תמיד מכוונת גבוה.‬
‫אבל זה יצטרך לחכות יום,‬
‫כי אני לוקח אותו לדוג מחר בבוקר.‬
‫עם שחר.‬
‫רק אתה ואני.‬
‫לא, הוא לא יכול מחר.‬
‫למה?‬
‫כי יש לנו תוכניות.‬
‫באמת? איזה? לשבת ליד הבריכה כל היום?‬
‫לא.‬ ‫-הסירה הזאת צריכה קצין ראשון,‬
‫ואתה צריך להתחיל לתת תמורה. בסדר?‬
‫אבא.‬ ‫-מה?‬
‫זה בצחוק. הוא חדש במשפחה,‬ ‫ואני מזמין אותו לדוג. מותר לי?‬
‫טוב.‬
‫כן?‬
‫טוב.‬
‫יהיה טוב.‬
‫הוא אמר שזה נראה בערך ככה.‬
‫אז…‬
‫זה בעומק 15 מטר, ויש חבל באורך 30 מטר.‬
‫אז העגלה הקטנה הזאת תגיע…‬
‫ישר לחדר הזהב.‬
‫מי צייר את זה?‬
‫מי נראה לך?‬
‫רוצה לעזור?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫אז ניקח את הכננת הזאת למרתף,‬
‫נקבע אותה ברצפה,‬ ‫נוריד אותך לשם ונוציא כמה שיותר,‬
‫והפעם לא נפיל אותך.‬
‫מצוין.‬
‫קי… זה חייב לעבוד.‬
‫אי אפשר למשכן זהב עם סמל חיטה ענקי.‬
‫זה יעבוד.‬
‫יופי של עבודת התכה, ד״ר פרנקנשטיין.‬
‫כאילו היית מצליח יותר.‬
‫הייתי מצליח הרבה יותר. למדתי ריתוך.‬
‫מתי?‬ ‫-היי…‬
‫תרגיעו, טוב?‬
‫קל לך לדבר. אתה לא זה‬ ‫שצריך למשכן את החרא הזה.‬
‫איך קיבלתי את התפקיד הזה?‬
‫בגלל שאתה השקרן הכי טוב.‬
‫צהריים טובים.‬
‫אני רואה שאת קונה זהב.‬ ‫-זה מה שכתוב בשלט.‬
‫אני מקווה שאת קונה הרבה,‬
‫כי אני עומד להדהים אותך.‬
‫כבר לא קל להדהים אותי, אז בבקשה.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫זה לא אמיתי?‬
‫לא יכול להיות.‬ ‫-תראי כמה זה כבד.‬
‫תאירי את זה.‬
‫טונגסטן צבוע בהתזה.‬
‫טונגסטן צבוע בהתזה? באמת? טוב.‬
‫תראי כמה זה רך.‬
‫אפשר?‬ ‫-בבקשה.‬
‫תראי.‬ ‫-לאט לאט.‬
‫עוד לא הגענו למבחן החומצה.‬
‫מבחן החומצה.‬
‫האהוב עליי.‬
‫זה לא מצופה, ולא צבוע.‬
‫גברת, אני אומר לך. זה הכי אמיתי שיש.‬
‫נראה כאילו מישהו ניסה להתיך את זה.‬
‫אימא שלי.‬
‫היו לה כל מיני תכשיטים בבית,‬
‫וחשבה שכדאי להתיך אותם,‬
‫כדי ״לאחד״ אותם.‬
‫שלושה קילוגרם?‬
‫זה הרבה עגילים.‬
‫טוב, למען האמת, גברתי…‬
‫קשה לראות את אימא שלי‬ ‫מידרדרת בגלל האלצהיימר.‬
‫תן לי רגע.‬
‫קחי את הזמן.‬
‫נכנסו הרגע כמה צעירים‬ ‫עם גוש הזהב הכי גדול שראיתי בחיי.‬
‫כמעט שלושה קילוגרם.‬
‫לא 300 גרם?‬
‫לא. שלושה קילוגרם.‬
‫אז…‬
‫דיברתי עם הבוס שלי.‬
‫ו…?‬ ‫-ו…‬
‫זה מה שאני יכולה לעשות.‬
‫חמישים אלף?‬
‫את חושבת שנכנסתי הנה בלי לדעת את המחיר?‬
‫אני יודע בוודאות‬ ‫שזה שווה 140 אלף, לפחות.‬
‫חמודי, אתה בחנות משכון.‬
‫פה זה לא ציריך.‬
‫אני נראית לך שוויצרית?‬
‫תשעים אלף, או שאני הולך.‬
‫שבעים.‬
‫חצי מחיר,‬
‫ו…‬
‫לא אשאל איפה השגת את זה.‬
‫את הכסף בשטרות גדולים, בבקשה.‬
‫הנה הבעיה:‬
‫אין לי סכום כזה. לפחות לא כאן.‬ ‫אני יכולה לרשום לך צ׳ק בנקאי.‬
‫צ׳ק… לא, אני רוצה מזומן. זה מה שכתוב בשלט.‬
‫״קונים זהב במזומן״. זה מה שאני רוצה.‬
‫במזומן בלבד.‬
‫אני יכולה לשלוח אותך למחסן.‬
‫יש לי את הכסף שם. זה בסדר?‬
‫איפה המחסן הזה?‬
‫אז שומרים פה כסף?‬
‫זה מה שהיא אמרה.‬
‫זה מה שהיא אמרה…‬ ‫-די.‬
‫אף פעם לא שמעתי על רח׳ רזרקשן.‬
‫בגלל שאת עשירה.‬ ‫-גם אתה לא שמעת עליו.‬
‫תודה.‬
‫הכול פה עשבים.‬
‫גם אם הכול פה עשבים, זה לא אומר ש…‬
‫משטרה? כאן?‬
‫אלוהים! ברצינות?‬
‫מה עשינו?‬
‫למה עוצרים אותנו?‬ ‫-תחביא את זה.‬
‫תרגיעו.‬
‫אני שונא שוטרים.‬ ‫-הבאת את האקדח?‬
‫לא. בסדר?‬
‫כולם אמרו לי להשאיר אותו שם.‬
‫תודה לאל. בבקשה, תכניס הכול לתיק.‬
‫אני מכניס, טוב?‬
‫כמה וויד יש עליך?‬
‫הוא מתקרב.‬ ‫-אין לו משהו יותר טוב לעשות?‬
‫ידיים באוויר. עכשיו.‬
‫ידיים באוויר, כולם! עכשיו!‬
‫צא מהרכב! קדימה!‬
‫החוצה! קדימה, מהר!‬
‫תוציא אותם.‬
‫מה אתה מחכה? תוציא אותם!‬
‫כולכם.‬
‫קדימה! לצאת מהרכב!‬
‫קדימה, בחורה יפה.‬
‫לצאת מהרכב, קדימה! מהר!‬
‫ככה.‬
‫אין לנו כסף…‬ ‫-סתום ת׳פה!‬
‫בסדר!‬ ‫-תסתום!‬
‫תירגע!‬ ‫-סתום!‬
‫אני אפוצץ לך את הראש!‬
‫תשכבו בתעלה!‬
‫על הידיים והרגליים! למטה!‬
‫פנים על הקרקע!‬
‫תישארו ככה. ראשים למטה!‬
‫לא להרים ראשים! בסדר?‬
‫זה כל מה שאתם צריכים לעשות.‬
‫זאת מלכודת, חבר׳ה.‬
‫הזקנה שיקרה לנו.‬
‫פאק! לעזאזל!‬
‫רגע, לא…‬
‫ג׳ון ב׳…‬
‫ג׳ון ב׳‬‫.‬
‫אל תהיה גיבור, אחי.‬
‫טוב, תישארו ככה,‬
‫אם אתם לא רוצים שאפוצץ לכם את הראש.‬
‫אל תזיזו ראשים. בסדר?‬
‫חבר׳ה! הרובה אצלי!‬
‫הזהב אצלי!‬
‫בן זונה!‬
‫אני מכיר את החרא הזה!‬
‫הוא מסומם.‬ ‫-בטח מכיר את אחי.‬
‫הוא מוכר קוק לאבא שלי.‬ ‫-תקשיבו, יכולתי לפגוע בכם…‬
‫ג׳יי־ג׳יי!‬ ‫-חבוב, תרגיע.‬
‫בחייך.‬
‫בואו נעוף מפה.‬
‫יש לנו עוד תחנה אחת.‬
‫היי!‬ ‫-בואו נראה איפה הבנזונה הזה חי.‬
‫אני אזכור את זה!‬
‫לא תתחבאו ממני!‬
‫אני יודע בדיוק מי אתם!‬
‫אתם תראו אותי שוב!‬
‫שמעתם?‬
‫בוא.‬ ‫-שמעתם אותי?‬
‫אתם תראו אותי שוב!‬
‫ברוכים הבאים לשממת הקראק.‬
‫אני לא בטוח בקשר לזה.‬
‫למה אנחנו אצל בארי?‬
‫זה ייקח רק שנייה.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-אני הצדק.‬
‫הבנת מזה משהו?‬
‫כדאי שמישהו…‬ ‫-אני אלך.‬
‫כן.‬
‫אני יודע שיש לך סליק איפשהו.‬
‫אז מה התוכנית שלך?‬
‫טוב… הגונב מאיתנו,‬
‫נגנוב ממנו.‬
‫זה קצת אבד בתרגום.‬ ‫-עין תחת עין, ג׳ון ב׳.‬
‫יופי, ג׳יי־ג׳יי. אבל מה קורה‬ ‫אחרי ששודדים סוחר סמים?‬
‫הוא יודע מי אנחנו.‬
‫אני לא מפחד ממנו.‬
‫ג׳יי־ג׳יי, לא…‬
‫הנה.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-סוגר חשבון.‬
‫טוב. טיפלתי בזה.‬
‫תסתכל עליי. אם תמשיך ככה,‬ ‫אתה תגמור כמו אבא שלך. אתה מבין?‬
‫שמור על הפה שלך.‬
‫לא נמאס לך לאכול חרא?‬ ‫-זו לא הפואנטה.‬
‫לי נמאס.‬
‫טוב, 5,000 דולר לכל אחד‬
‫כפיצוי על הבולשיט הזה.‬
‫מצטער, חבר׳ה.‬
‫זה מה שאנחנו עושים עכשיו?‬ ‫שודדים סוחרי סמים?‬
‫הבארי הזה יבין,‬
‫ויבוא לחפש אותנו.‬
‫נכון. זה לא הזמן להשתגע.‬
‫נהנים שמכוונים אליכם רובה?‬
‫תירגע.‬ ‫-הוא כיוון אותו אליך, אחי.‬
‫תראה,‬
‫צריך לקחת את הזהב, טוב?‬ ‫תן לי את זה.‬
‫אני מחזיר את זה.‬
‫מרגיש קשוח?‬
‫מה נעשה כשהוא ימצא אותנו?‬ ‫-נכניס לו אגרוף בגרון.‬
‫אחלה רעיון, ג׳יי־ג׳יי.‬
‫אני לא מחזיר את זה.‬
‫אתם נכנסים או מה?‬
‫מה?‬
‫נמאס לנו מהשטויות שלך.‬
‫השטויות שלי?‬ ‫-כן, השטויות שלך.‬
‫שטויות כמו לשלוף נשק על אנשים.‬
‫אתה מתנהג כמו משוגע.‬
‫פופ… הלכתי לכלא במקומך, גבר.‬
‫אתה יודע כמה כסף אני חייב בגללך?‬ ‫-אחזיר לך. ולא ביקשתי שתעשה את זה!‬
‫אבל עשיתי את זה. אני מחזיר אותו.‬
‫כאן ועכשיו, בעצמי.‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫זה בדיוק מה שאעשה.‬
‫אלך לבדי.‬
‫ג׳יי־ג׳יי…‬ ‫-חכה.‬
‫תן לו ללכת.‬
‫תרשום על שם קמרון וורד.‬
‫ו-ו-ר-ד.‬
‫תודה. אין כמוך.‬ ‫-היי, אחי.‬
‫נראה לך שהם כבר מזדיינים?‬
‫שתוק!‬ ‫-היי.‬
‫מה הקול הזה? זה הקול שהם משמיעים.‬
‫לא רוצה לשמוע את זה עכשיו.‬ ‫-בחייך.‬
‫אני משתדל לשכוח את זה.‬
‫זה מה שחסר לי עכשיו, ריי?‬
‫תירגע. אנחנו מנסים לעודד אותך.‬
‫זה לא מצחיק. מה מצחיק אותך בזה?‬
‫הבדיחה על חשבונה, כי תראה עם מי היא.‬
‫מי זה?‬ ‫-ואחרי זה, היא…‬
‫רייף קמרון!‬
‫בוא הנה!‬ ‫-בואו.‬
‫אתה אמור להיות פה, אדוני?‬ ‫-אני מאמין שכן.‬
‫מה אתה עושה? אתה בסדר?‬
‫לא, אני לא בסדר.‬
‫למה המשפחה שלך חושבת‬ ‫שאני אפס שאפשר לחרבן עליו?‬
‫קודם אבא שלך בא ודופק לי מכות בבית שלי…‬
‫קיבלת את הכסף שלך.‬ ‫-זו לא הפואנטה. אני שואל אותך, מה אני?‬
‫אני כלבה? ככה המשפחה שלך רואה אותי?‬
‫לא.‬ ‫-״לא״.‬
‫אז למה אחותך הקטנה, והחברים הגולשים שלה,‬
‫גנבו 25 אלף דולר מהבית שלי?‬
‫אתה יכול להסביר לי?‬
‫אחותי הקטנה שדדה אותך?‬
‫כן, שרה שדדה אותי. לכן אני פה.‬
‫היא לא מרימה דולר ברחוב. על מה אתה מדבר?‬ ‫-אני נראה לך אידיוט?‬
‫אתה חושב שאני לא מבין מה קורה פה?‬
‫כי אני אומר לך עכשיו:‬
‫תפתור את זה עם אחותך, או שאני אעשה את זה.‬
‫אני רוצה את הכסף שלי.‬ ‫-תקשיב.‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר. תאיר את עיניי.‬ ‫-אתה לא יודע? להאיר את עיניך?‬
‫הפוגס משתוללים באאוטר בנקס‬ ‫וגונבים מהבתים של כולם,‬
‫ואין לך מושג על מה אני מדבר?‬
‫אחותך מעורבת בזה.‬
‫שרה קמרון פולשת לבתים?‬
‫אתה יודע כמה מטופש…‬
‫כמה פעמים עוד אתמודד איתך?‬
‫25 אלף! מה קורה, קאנטרי קלאב? מה קורה?‬
‫אנחנו בסדר.‬ ‫-אנחנו בסדר.‬
‫עזוב.‬
‫תפתור את זה עם אחותך.‬ ‫-בסדר!‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אני אשיג את הכסף שלי.‬
‫כן, כמובן.‬ ‫-אם לא ממך אז ממנה.‬
‫תזכור את זה.‬
‫ניפגש.‬
‫מה לעזאזל קורה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫הוא משוגע.‬
‫מה תעשה?‬ ‫-כלום. לא בעיה שלי.‬
‫אתה מדבר על שרה.‬
‫מה תעשה?‬
‫טוב, בוא.‬
‫בוא.‬
‫אלוהים, רייף…‬
‫טוב, אני יודעת שסופת ההוריקן הרסנית,‬ ‫ושהרבה אנשים סובלים,‬
‫אבל לפעמים, אתה יודע מה?‬ ‫אחרי הגשם באה קשת.‬
‫מודעות נדל״ן חדשות.‬
‫160 דונם. אזור מבוקש.‬
‫לאיזו פנסיונרית נמאס מהלילות האפלים.‬ ‫היא נשדדה ע״י צעירים,‬
‫ורוצה לעבור לבית אבות.‬
‫- למכירה: אחוזת קריין -‬
‫תודה, מותק.‬
‫היי, וורד…‬ ‫בדרך כלל היית מזיל ריר על דבר כזה.‬
‫סליחה, מותק. אני מרוכז כרגע‬ ‫במשהו קצת יותר גדול.‬
‫אלוהים. אתה לא ממשיך‬ ‫לרדוף אחרי אוצרות, נכון?‬
‫וורד… 160 דונם בוונדרהורסט.‬
‫בחייך.‬ ‫-זה שונה. מותק…‬
‫זה כבר לא רק חלום.‬
‫אני מבטיח לך, אנחנו… ככה קרובים.‬
‫ככה קרובים, מותק.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אני אגרום לזה לקרות.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫תראו, זה יעבור לו, טוב?‬ ‫זה מין קטע ג׳יי־ג׳יי כזה.‬
‫נראה לכם שהוא ילך הביתה?‬ ‫-יש סיכוי של 0 אחוז שג׳יי־ג׳יי ילך הביתה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אתה?‬
‫אני בחתיכה אחת, אז…‬
‫טוב.‬
‫מסוכן מדי למשכן את הזהב בהדרגה,‬
‫אז…‬
‫כדאי שנרד לשם ונוציא את השאר.‬
‫נעלה את הכול במכה,‬ ‫ונשים את זה בכספת או משהו.‬
‫לא יודע. פשוט…‬
‫עד שנמצא מישהו שלא ישדוד אותנו.‬
‫אמצא פתרון הערב, ונצא לשם מחר בבוקר.‬
‫בוא נעשה את זה.‬ ‫-בקלות.‬
‫בואו. קדימה.‬ ‫-ומה לגבי אבא שלי?‬
‫שיט.‬
‫מה איתו?‬
‫אני צריך ללכת לדוג עם וורד.‬
‫אתה מוותר על 400 מיליון דולר‬ ‫כי אתה צריך להרוג דגים?‬
‫תראו, אני חייב.‬ ‫-תבריז.‬
‫400 מיליון דולר בזהב!‬ ‫-תמציא תירוץ!‬
‫אני חייב, טוב?‬
‫הוא הציל אותי, טוב?‬
‫לולא וורד, הייתי במשפחת אומנה.‬
‫אז…‬
‫אני חייב ללכת.‬ ‫חוץ מזה, עדיף לעשות את זה בלילה.‬
‫נכון?‬
‫בסדר. לך, תדוג.‬
‫ולפחות ג׳יי־ג׳יי בטח יירגע עד אז.‬
‫ישנתי אצל ג׳ון ב׳.‬
‫לא שאלתי איפה ישנת.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫ידעתי שתקבל תיאבון.‬
‫זאת לא הסיבה שחזרתי, אבא.‬
‫השגתי את הכסף.‬
‫אאמין כשאראה.‬
‫כל הסכום שם.‬
‫25 אלף.‬
‫אני לא יודע איך השגת את זה.‬ ‫אני לא רוצה לדעת.‬
‫הצלחת.‬
‫ייאמר לזכותך, הצלחת.‬
‫יש בירה בצידנית.‬
‫נמשך המבצע אצל גאפי.‬
‫מחירים מטורפים.‬
‫כן.‬
‫אבא, זה בשביל דמי הפיצוי.‬
‫נתחבר לזה,‬
‫ונוציא עוד קצת…‬ ‫-אבא…‬
‫אתה מוכן לעשות את הדבר הנכון לשם שינוי?‬
‫אתה יודע כמה כסף עלית לי, חרא קטן?‬
‫הבוחטה הזאת…‬
‫לא תלך למשטרה. לא.‬
‫אסע דרומה עם הכסף.‬
‫אשלש אותו.‬ ‫-אבא…‬
‫יש לך משהו להגיד?‬
‫אחרי כל מה שעשית?‬
‫שניכנס לזה?‬
‫לא חשבתי.‬
‫כולם מבזבזים את זמני.‬
‫יש לי מנוע לתקן.‬
‫ילד… אל תקום.‬
‫קום!‬
‫אתה רוצה לגנוב ממני?‬
‫לא נתת לי כלום!‬ ‫לא נתת לי כלום חוץ מחיים מחורבנים!‬
‫רק ניסית להפחיד אותי!‬
‫תנחש מה, אבא?‬
‫אני כבר לא מפחד ממך.‬
‫ברוכה הבאה לחיי הפוגס.‬
‫זה כמו שחלמת?‬
‫ויותר מזה.‬
‫כן.‬
‫שיט. זה רייף.‬
‫תעצור בצד!‬
‫שיט. לא…‬
‫ג׳ון ב׳.‬ ‫-מה?‬
‫תשאיר לי אותו.‬
‫מה לעזאזל הבעיה שלך?‬
‫הנה היא, המושלמת הקטנה.‬
‫הלו! אתה מסטול?‬
‫מה? לא…‬ ‫-לעזאזל. יכולנו לדרוס אותך.‬
‫שמעתי על השוד הקטן שלך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מה אבא יגיד כשישמע‬ ‫שאת שודדת סוחרי סמים?‬
‫לא יודעת. יכולת לספר לו‬ ‫אבל הוא זרק אותך מהבית.‬
‫ניסיתי לדאוג לאחותי הקטנה…‬
‫זה שקר.‬ ‫-…שהיא כפוית טובה, כרגיל.‬
‫תקשיבי, הבחור ששדדת הוא איש רע.‬
‫אני יודעת, רייף.‬ ‫-תקשיבי. הוא נתן לי את זה.‬
‫בגלל שאיחרתי בתשלום.‬
‫בגלל שרצית לקנות אופנוע מטופש.‬ ‫-תקשיבי לי!‬
‫גנבת ממנו, טוב?‬
‫מה את חושבת שהוא יעשה לך,‬ ‫או לחבר הפוג שלך?‬
‫שלא תעז.‬ ‫-כן…‬
‫שלא תעז!‬
‫את חושבת שאני לא יודע מה עשית?‬
‫באת לנסות להרוג אותי שוב, טופ?‬
‫כן, יופי… הכול תמיד באשמת הקוּק, נכון?‬
‫אני מצטער על מה שקרה לך ביד,‬
‫אבל בקושי נגעתי בך.‬
‫תראה, אני לא זה‬ ‫שמשחית בחורה ממשפחה מכובדת‬
‫ומדרדר אותה לחיי פשע…‬
‫אין לך מושג מה קורה.‬ ‫-לא?‬
‫אני יודע שגנבת 25 אלף מסוחר סמים.‬
‫אתה מערב אותה בחרא הזה?‬
‫הייתי מחזיר לבארי את הכסף… אתמול.‬
‫תדאג לעצמך ואני אדאג לעצמי.‬
‫אני מטפל בעניינים שלי, טוב?‬
‫ויום אחד,‬
‫אני אנהל את העניינים, שרה, ו…‬
‫את תצטערי שלא היית נחמדה אליי.‬
‫שלח לי את התאריך מראש.‬
‫פסיכי.‬
‫אני יודע שאני זה שאכפת לו ממנה,‬
‫לא אתה.‬
‫תעלה על האופנוע שלך, טופר.‬
‫ולא, מה?‬
‫עלה על האופנוע.‬
‫להתראות, מותק.‬
‫על לא דבר.‬
‫מגיע לך יותר, שרה!‬
‫טוב… הוא שמוק.‬
‫כן, ספר לי על זה.‬
‫יצאתי איתו.‬
‫זה בסדר.‬
‫סליחה על זה.‬
‫היי, יש לי משהו להראות לך.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫לא ידעתי שהמקום הזה קיים.‬
‫את סומכת עליי?‬ ‫-זאת החניכה הרשמית שלי?‬
‫לא. בואי.‬ ‫-טוב.‬
‫את מוכנה לזה?‬
‫לגמרי.‬
‫תראי.‬
‫וואו.‬
‫מגניב, אה?‬
‫כן, נהדר.‬
‫כן.‬
‫אבא שלי היה בא הנה כשהיה קטן.‬
‫כן?‬
‫אמר שזה שריד מהאי של פעם.‬
‫ענתיקה?‬
‫כן, משהו כזה.‬
‫לפני כל הדירות והבניינים.‬
‫זה מגדל הפעמון.‬
‫פעם היו…‬
‫מצלצלים בפעמונים כשהגיעו ספינות.‬
‫שם?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לראות?‬
‫כן.‬
‫רגע, אני אעלה ראשון.‬
‫אכין את המקום.‬
‫חולדות, וכו׳.‬
‫טוב. זהירות על הראש.‬
‫מגניב, לא?‬
‫כן.‬ ‫-תראי.‬
‫זה אתה?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי בן עשר.‬ ‫אני ואבא שלי עשינו את זה.‬
‫כן.‬
‫תראי.‬
‫מוכנה?‬
‫לא יודעת.‬
‫אלוהים. איזה יופי.‬
‫מגניב, אה?‬
‫למה יש לי הרגשה שאני לא‬ ‫הבחורה הראשונה שאתה מביא הנה?‬
‫את חושבת שאני מביא כל בחורה רנדומלית‬ ‫למקום הסודי שלי?‬
‫אני לא יודעת מה אתה עושה‬ ‫עם בחורות רנדומליות.‬
‫פעם ראשונה.‬
‫זה עומד להישמע‬
‫ממש מורבידי,‬
‫אבל היה לי ממש כיף היום.‬
‫נהנית מהחיים מחוץ לפצפצים?‬
‫מתה עליהם.‬
‫היי…‬ ‫-לא…‬
‫סליחה, אני... ‬ ‫-לא.‬
‫אני צריכה להזהיר אותך.‬
‫כשאני מגיעה לנקודה הזאת,‬
‫בדרך כלל, עם בנים, אני…‬
‫בורחת.‬
‫אז אולי כדאי שנעצור.‬
‫טוב.‬
‫היי…‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫מבטיח.‬
‫יש לי שאלה אלייך.‬
‫שאל.‬
‫אז…‬
‫את פעם…?‬
‫לא.‬
‫אני לא.‬
‫זה מלחיץ אותך?‬
‫לא, האמת.‬
‫זה לא שלא היו הזדמנויות…‬
‫אני בטוח שהיו לך המון הזדמנויות.‬
‫אני אומרת שאני רוצה,‬
‫ואני חושבת שאני רוצה,‬
‫אבל כשהרגע מגיע…‬
‫את חושבת שתאבדי שליטה?‬ ‫-לא,‬
‫אני כנראה מפחדת‬
‫שתראה מי אני,‬
‫ושלא תאהב את זה.‬
‫את מתכוננת לברוח עכשיו?‬
‫זה מה שקורה פה?‬
‫את תברחי ותשאירי אותי במגדל הפעמון?‬
‫אין לדעת.‬
‫מכת מנע.‬
‫אהבתי את האסטרטגיה.‬ ‫להכות חזק, להכות ראשון.‬
‫דואגת שתישאר ערני.‬ ‫-כנראה.‬
‫ואתה?‬
‫זה היה מיוחד, אצלך?‬
‫זה היה…‬
‫זה היה ממש מיוחד, כן.‬
‫תיירת מסינסינטי.‬
‫הכרנו במסיבה,‬
‫ואחרי חמש דקות, היא פשוט שאלה.‬
‫ישר ולעניין.‬ ‫-כן.‬
‫אז חזרנו לדירה שלה,‬
‫וזה נמשך 25 שניות בדיוק.‬
‫מרתון.‬
‫ואז אתה וג׳יי־ג׳יי נתתם כיף.‬
‫לא.‬
‫הרגשתי חרא.‬
‫חשבתי ש…‬
‫כל הבנים רק רוצים לעשות את זה עם כל אחת,‬
‫בכל זמן, בכל מקום.‬
‫כן, פשוט… השתכרתי.‬
‫אז נחכה.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את בטוחה?‬
‫לגמרי.‬
‫חייבים לסיים לפני ראיון המלגה שלי בבוקר.‬
‫אז חייבים להתרכז.‬
‫אני יודע. יהיה בסדר.‬
‫ג׳ון ב׳ וג׳יי־ג׳יי יהיו בבאר,‬ ‫ואני אהיה למעלה,‬
‫ואת ושרה תעבירו מטילים למעלה.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫סבבה.‬
‫יש לי כננת.‬
‫כן‬ ‫-הפח הזה יכול להכיל איזה מאה קילו.‬
‫תודה.‬
‫על מה?‬
‫שתקעת אותנו בסירה והכרחת אותנו להתפייס.‬
‫למה את חושבת שזה בא ממני?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מי זה?‬
‫מה עשית, ג׳יי־ג׳יי?‬
‫סילון מים מתיז לי בתחת עכשיו.‬
‫תיכנסו לפה מייד. שמעתם אותי?‬
‫לחיים!‬
‫כמה זה עלה?‬
‫ובכן,‬
‫עם הגנרטור, הדלק,‬
‫ומשלוח אקספרס…‬
‫בערך כל הכסף.‬
‫כל הכסף?‬ ‫-כן.‬
‫הוצאת את כל הכסף ביום אחד?‬
‫כן. עשיתי לי חור בכיס.‬
‫אבל בחייכם, תראו את זה!‬
‫״העיסוי הסילוני הטוב ביותר״.‬ ‫זה מה שאמרו לי.‬
‫קי, מה?‬
‫אסור קצת יוקרה בחיים?‬
‫בחייכם, כל הזמן לחסוך…‬
‫חיים רק פעם אחת, לא?‬
‫מספיק עם זה. תיכנסו לתחת של החתול. בואו.‬ ‫-למה?‬
‫לתחת של החתול.‬
‫זה השם שנתתי לו.‬
‫היי, כמעט שכחתי.‬
‫כן, נכון. מצב דיסקו. כן, בייבי!‬
‫אתה צוחק איתי?‬
‫יכולת לשלם את דמי הפיצוי!‬
‫או לתרום את זה לכל ארגון צדקה.‬
‫או לעזור לנו לקנות אספקה‬ ‫כדי להוציא את יתר הזהב מהבאר!‬
‫טוב, אבל לא עשיתי את זה.‬
‫קניתי ג׳קוזי.‬
‫לחברים שלי.‬
‫קניתי ג׳קוזי לחברים שלי.‬
‫יודעים מה? לא. עזבו חברים.‬
‫קניתי ג׳קוזי למשפחה שלי.‬
‫ג׳יי־ג׳יי, מה זה?‬ ‫-בשבילכם.‬
‫תראו מה עשיתי בשבילכם! טוב?‬
‫תראו!‬
‫-ג׳יי־ג׳יי…‬
‫לא, מספיק עם הרגשנות. זה בסדר, טוב?‬
‫זה בסדר, טוב? הכול…‬
‫פשוט תיכנסו.‬
‫לא יכולתי.‬
‫אני לא יכול איתו יותר!‬
‫כמעט הרגתי אותו.‬
‫אני רק רוצה לעשות את הדבר הנכון.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני יודעת.‬
‫היי.‬
‫ביי.‬
‫בוקר, בוס.‬ ‫-אכן.‬
‫תראה אותך, כבר עסוק.‬
‫אהבתי!‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מחזיק? בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫גאפי אמר שיש הרבה דגים‬ ‫צפונית לביג רוק.‬
‫גאפי?‬
‫עם הפה הגדול שלו, בטח כבר יש שם 15 סירות.‬
‫בוא נפליג דרומה.‬
‫סוונסבורו הול.‬
‫נהיה שם רק שנינו.‬
‫נשמע טוב?‬
‫כן.‬
‫טוב, קדימה!‬
‫קדימה.‬
‫בחרנו יום טוב, אה?‬
‫בהחלט.‬
‫תן לי עוד.‬
‫אתה יודע מה? בלי מיץ אשכוליות הפעם.‬
‫בוא נתחיל את היום.‬
‫בעצם, תמזוג גם לעצמך.‬
‫אני בן 16, אדוני.‬
‫ג׳ון, אני יודע שאתה בן 16.‬ ‫זה בסדר. רק כוסית אחת.‬
‫אנחנו באמצע האוקיינוס,‬ ‫כמעט במים בין־לאומיים.‬
‫אנחנו חוגגים. רק אחת.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא יודע אם אתה יודע,‬
‫אבל אתה עומד לצאת לדיג‬ ‫עם אביר במסדר הרודודנדרון.‬
‫אתה לא יודע מה זה, וזה לא נשמע חשוב,‬
‫אבל בעיניי זה חשוב.‬
‫זה אומר שאני חבר נחשב בקהילה הזאת.‬
‫זה חשוב לי.‬
‫אמון.‬
‫בהחלט, כן.‬
‫לחיי האמון, ג׳ון ב׳.‬
‫לחיי האמון.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן, לא…‬
‫כן.‬
‫רגע, עוד פעם אחת. אני מבטיח.‬
‫שמעתי שהחברה שלך נחמדה.‬
‫לחיי שרה.‬
‫יש משהו?‬
‫כלום.‬
‫שלוש שעות עם המכמורת, ועוד שעה כאן.‬
‫אנחנו אוכלים אותה.‬
‫אף דג.‬
‫גאפי כנראה צדק.‬
‫אתה יודע.‬
‫חצי מהזמן לא אכפת לי אם יש דגים.‬
‫פשוט טוב לי פה.‬
‫זה מה שאבא שלי היה אומר.‬
‫ג׳ון ב׳, אני רוצה לדבר איתך בכנות עכשיו,‬
‫ואני מבקש שתענה לי בכנות.‬
‫טוב.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫קודם כול, אני צריך להתנצל בפניך.‬
‫על מה?‬
‫אמרתי לך להפסיק לחפש‬ ‫את אוצר ה״רויאל מרצ׳נט״,‬
‫ולא הפסקת.‬
‫לעזאזל, מצאת אותו.‬
‫הלוואי.‬
‫תיתמם אם אתה רוצה. לא אלחץ עליך.‬
‫אבל אני יודע שמצאת.‬
‫וזה מדהים. באמת, זה לא ייאמן.‬
‫מחפשים את הזהב הזה כבר 150 שנה.‬
‫אף אחד לא מצא, אבל אתה מצאת.‬
‫אבל תקשיב, בן.‬
‫מציאת הזהב… בזה נגמר החלק הכיפי,‬
‫ואז מתחילות כל הבעיות.‬
‫בעיות שלא חשבת עליהן אפילו. החפירה…‬
‫אתה בטח מנסה לעשות את זה עכשיו.‬ ‫איך מוציאים אותו מהמים?‬
‫אם הוא ביבשה, בשטח של מישהו אחר,‬
‫והוא תופס אותך לוקח אותו, זאת גניבה.‬
‫אלוהים… מדובר על כמות אדירה של זהב, ג׳ון.‬
‫אתה בן 16. איך תעביר את הזהב?‬
‫איך תהפוך אותו למשהו בחשבון הבנק שלך,‬
‫שאתה יכול לבזבז? מבין מה אני אומר?‬
‫מבין את הקשיים? על זה אני מדבר.‬
‫האמת האמיתית, הכואבת, היא שכרגע, ג׳ון,‬
‫אין לך מושג מה לעשות.‬
‫אתה זקוק לי.‬
‫בוא נעשה את זה ביחד.‬
‫אני יכול להעלים את כל הבעיות.‬ ‫זה התפקיד שלי.‬
‫נחליט בינינו על חלוקה צודקת.‬
‫אני יודע שלא עשית את זה לבדך.‬ ‫שיש לך חברים שעזרו לך.‬
‫נשתף גם אותם.‬
‫אל תילחץ, זה בסדר. אני פה כדי לעזור לך.‬
‫אתה רק צריך לבטוח בי.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫רוצה שנעשה את זה?‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫טוב.‬
‫טוב, ג׳ון.‬
‫טוב. אפשר לעשות את זה ככה.‬
‫אני חושב שמהר מאוד תבין‬ ‫שאין בעצם ברירה אחרת.‬
‫אני יודע. בסדר?‬
‫אני יודע שמצאת אותו.‬
‫אני יודע שטעמת קצת ממנו.‬
‫אני יודע שצוללת לא מאוישת‬ ‫נעלמה ממגרש הגרוטאות.‬
‫אולי ככה הוצאתם אותו מהמים.‬
‫אם הוא ביבשה, אני יודע‬ ‫שאתה מסתובב הרבה בפיגר־אייט לאחרונה,‬
‫ושאולי זה קשור לרדפילד.‬
‫אני יודע שביקשת את המפה משרה,‬ ‫אז נתתי לך את המפה מטאניהיל.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-אני יודע.‬
‫המפה של טאניהיל.‬
‫מה אמרת הרגע?‬
‫הדבר השני.‬
‫זה של אבא שלי.‬
‫מה זה ״רדפילד״?‬
‫איך אתה יודע על רדפילד?‬
‫רק אם המצפן של אבא שלי אצלך.‬
‫אני…‬
‫ואם המצפן אצלך,‬
‫אז ידעת לחפש אותו. נכון?‬
‫אתה שומע את עצמך, מדבר כמו משוגע?‬
‫כן, אני שומע את עצמי!‬
‫רדפילד! אמרת ״רדפילד״, לא?‬
‫״רדפילד״ היה המסר האחרון‬ ‫שאבא שלי השאיר לפני שנעלם.‬
‫אתה יודע על ההיעלמות שלו, נכון?‬
‫אל תשקר לי, וורד.‬
‫אני רואה שאתה משקר.‬
‫בוא נראה מה השריף יגיד על זה.‬
‫חוזרים הביתה.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין.‬