‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בוא.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫יש לך מזל, יפיוף.‬
‫מר רטלדג'.‬
‫שב.‬
‫משרד השריף ירצה לגבות ממך הצהרה.‬ ‫אתה זכאי לנוכחות עורך דין, אם תרצה.‬
‫אני לא יודע... ‬ ‫-האישומים בוטלו.‬
‫אתה משוחרר.‬
‫כשתמסור את ההצהרה שלך,‬
‫תקפיד לספר כל מה שאתה יודע‬ ‫על וורד ורייף קמרון.‬
‫וורד ורייף?‬
‫נו, למה אתה מחכה? לך הביתה.‬
‫כן, אדוני. כן.‬
‫עוד דבר אחד.‬
‫- מתקן מעצר -‬
‫היא לא אמורה להיות על הכביש,‬ ‫אז תקפיד להחזיר אותה הביתה בשלום.‬
‫כן.‬
‫חזרתי, מתוקה.‬
‫נתראה, תומאס!‬
‫- פרקר ד' -‬
‫היי, ג'ון ב'!‬
‫מה קורה?‬ ‫-היי, ג'ון ב'. השתחררת!‬
‫אני חופשי!‬ ‫-אתה חופשי!‬
‫- שחררו את ג'ון ב' -‬
‫היי, חורחה. מה המצב, אחי?‬ ‫-ג'יי-בי, יצאת מהכלוב?‬
‫אתה יודע שאי אפשר לכלוא אותי, אחי.‬
‫אני חופשי!‬
‫יש הרבה שעווה על הגלשן שלך.‬ ‫אם תשים יותר מדי, הוא יהיה חלקלק.‬
‫אתה אומר לי איך למרוח שעווה על הגלשן?‬ ‫-רק אמרתי ששמת הרבה.‬
‫אתה אומר לי איך למרוח שעווה, ברצינות?‬ ‫-זה בזבוז של שעווה.‬
‫חבר'ה, באמת?‬
‫שמעתם את זה?‬
‫ברצינות?‬ ‫-רק רגע.‬
‫לא!‬
‫אני חולם?‬ ‫-נחשו מי יצא מהכלא!‬
‫אין מצב, אחי!‬
‫אחי!‬ ‫-אח שלי יצא מהכלא!‬
‫קדימה!‬ ‫-התגעגענו אליך.‬
‫ואני התגעגעתי אליכם.‬ ‫-איך עשית את זה? ברחת מהכלא?‬
‫ביטלו את האישומים.‬ ‫-ביטלו את האישומים.‬
‫זה מדהים!‬
‫אתה אומר לי שכל העבודה שלי הייתה לחינם?‬
‫תוכנית הבריחה הכי מורכבת בעולם?‬
‫"לא יכולה להיכשל".‬ ‫-כן, האמת.‬
‫רגע, איפה שרה?‬
‫איפה שרה?‬
‫היא הלכה לפגוש את וויזי אתמול בלילה.‬ ‫היא לא חזרה.‬
‫היי.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫מה השעה?‬ ‫-אני לא יודע. למה?‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-חכי. לא.‬
‫את לא יוצאת. אחיך כמעט הרג אותך, טוב?‬
‫פשוט... את מוגנת כאן. תאכלי קצת.‬
‫בסדר.‬
‫הינה טלפון.‬ ‫ככה תוכלי להתקשר אליי ואני אלייך.‬
‫אני רוצה לוודא שאת מוגנת.‬
‫תודה.‬
‫לא היה לי טלפון מאז הסערה.‬
‫שרה, חשבתי שאת... ‬
‫חשבתי שלא אראה אותך שוב.‬
‫כל כך טוב לראות אותך.‬
‫אני שמח שאת בסדר.‬
‫טוב... ‬
‫תאכלי. אני אכין את המליבו.‬ ‫תגידי לי אם את צריכה משהו, טוב?‬
‫טוב, אנשים, נעשה את זה מסודר ויסודי.‬
‫אני רוצה שניים בכל חדר.‬
‫מסמכים, מחשבים, כל דבר שנראה חשוד.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫ויק, תוציא את האנשים האלה מהבית שלי.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫זה טאניהיל. אתה יודע מה זה אומר.‬
‫לא אסכים לפלישה של 500 שוטרים לבית שלי!‬ ‫-זו לא פלישה, וורד.‬
‫זה צו.‬
‫יעזור אם תגיד לנו איפה רייף.‬
‫אמרתי לך, אני לא יודע איפה רייף.‬ ‫חוץ מזה, איך הוא קשור לזה?‬
‫אין לו קשר... ‬ ‫-אולי תקרא את הצו המחורבן?‬
‫- צו מעצר -‬
‫- רצח מדרגה שנייה -‬
‫אלוהים, ויק!‬
‫רצח? רייף?‬
‫הכרת אותו כל חייו.‬
‫הוא לא עשה את זה. ג'ון ב' עשה את זה.‬ ‫-מצאנו את הטביעות של רייף על התרמילים,‬
‫והאקדח היה רשום על שמך.‬
‫ג'ון ב' גר כאן.‬
‫כשהכנסתי אותו לבית שלי,‬ ‫הוא לקח את הקליעים... ‬
‫יש לנו גם שני עדי ראייה‬ ‫שסותרים את ההצהרה שלך.‬
‫הם משקרים, כולם.‬ ‫-אה.‬
‫ג'ון ב' עשה את זה, אמרתי לך. גם אתה יודע.‬
‫אתה מכיר את הפתגם על הבור?‬
‫"אם אתה בבור, תפסיק לחפור."‬
‫יש לזה השלכות גם עליך.‬
‫בשורה התחתונה, מר קמרון, שיקרת לנו.‬
‫נוכל להוכיח את זה.‬
‫אני יודע שזה בטח קשה לך,‬ ‫אבל אם תשתף פעולה, נתחשב בזה.‬
‫אז יש משהו שאתה רוצה לספר לנו‬ ‫על האדם שבאמת הרג את שריף פיטרקין?‬
‫וורד?‬
‫אני רוצה לדבר עם עורך הדין שלי.‬ ‫-כן. זה מה שחשבתי.‬
‫בסדר, בואו נתחיל לאסוף ראיות.‬ ‫זה בית גדול, וצריך לעבור על כולו.‬
‫היינו צריכים להוציא צו גם לוורד.‬
‫ייתכן שהוא שותף לפשע,‬ ‫ושנינו יודעים שהוא הסיבה שגאווין נעדר.‬
‫ויש סכנה שהוא יברח.‬
‫יהיה לו צוות משפטי מעולה,‬ ‫צריך ראיות מוצקות.‬
‫אז נעשה את זה צעד אחר צעד,‬
‫כי אני יודע שהוא ידבר עם הבן שלו.‬
‫וכשזה יקרה, אנחנו נקשיב.‬
‫כן.‬
‫אז שרה פשוט עוזבת ולא מתקשרת?‬
‫כן, אחי. היא השאירה את התיק שלה,‬ ‫לא אמרה לאף אחד.‬
‫אחי, אני חושב שוורד תפס אותה.‬
‫כאילו, הוא ניסה להרוג אותי בכלא.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫הוא שלח לכלא‬ ‫מישהו שחנק אותי וכמעט הרג אותי.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יודע מי תקף אותך?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫אחי, אני נשבע באלוהים,‬ ‫יום אחד אהרוג את הבנזונה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא, קי, זה לא בסדר. חייבים למצוא את שרה.‬
‫לא, זה באמת בסדר. היא כאן.‬
‫ג'ון ב'?‬
‫ג'ון ב'!‬
‫מה לעזאזל היא עושה עם טופר?‬
‫הוא השתחרר!‬
‫הינה הוא.‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫אלוהים. אני כל כך שמח שאת בסדר.‬ ‫-לא ידעתי אם אראה אותך שוב.‬
‫מה קרה?‬ ‫-ביטלו את כל האישומים.‬
‫מה?‬ ‫-כן, אני אדם חופשי. כן.‬
‫זה מדהים.‬ ‫-אני יודע. זה מעולה.‬
‫אבל תקשיבי, שרה... ‬
‫הם מחפשים את רייף.‬
‫יופי. הוא מטורף לגמרי.‬
‫הוא תקף אותי אתמול בלילה.‬
‫מה?‬ ‫-כן, בגלל זה לא חזרתי.‬
‫כן, אחי. רייף השתגע.‬ ‫הוא כמעט הטביע את אחותו.‬
‫למרבה המזל, הגעתי לשם בדיוק בזמן.‬
‫כן.‬
‫טוב, אני מניח שאני חייב לך, טופר, נכון?‬
‫הכול טוב. כלומר, מישהו היה צריך‬ ‫להציל את החברה שלך, נכון?‬
‫זה מצחיק, כי היא לא החברה שלי, נכון?‬
‫אז מה היא?‬
‫תגידי לו.‬
‫אני איתו.‬
‫הבנתי, את איתו. בסדר.‬
‫טוב שהבהרת לי את זה. הכול ברור לכם?‬
‫ברור שאתה צריך ללכת עכשיו.‬ ‫-כן, הגיע הזמן לזוז.‬
‫טופר. תודה.‬
‫ברור. אני שמח שאת בסדר.‬
‫בוקר טוב, קאנטרי קלאב.‬
‫איך ישנת?‬
‫- אל תבוא הביתה. המשטרה פה.‬ ‫אבוא אליך. אבא -‬
‫אתה בסדר?‬
‫שיט.‬
‫לעזאזל! מה קורה, אחי?‬ ‫-תן לי שנייה, בסדר?‬
‫אני יכול לעזור?‬
‫אני חושב שאתה יכול.‬
‫ג'ון ב'.‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא קרה כלום, שרה.‬
‫זה קשור לטופר?‬
‫לא היה לי לאן ללכת אתמול בלילה.‬
‫רייף כמעט... ‬
‫רייף ניסה להרוג אותי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מצטער, טוב? סליחה שלא הייתי שם.‬
‫אני לא מאשימה אותך בזה.‬
‫תקשיבי, שרה, אני חושב שאבא שלך‬ ‫שלח מישהו להרוג אותי בכלא אתמול בלילה.‬
‫זו כבר הפעם השנייה.‬
‫סליחה. אני לא יודעת מה להגיד.‬ ‫-טוב, אבל זה לא העניין.‬
‫למה לא אמרת לטופר?‬ ‫-אמרתי לו.‬
‫את לא רק החברה שלי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫טוב, אז למה לא אמרת לו?‬
‫את מתביישת?‬ ‫-אני לא מתביישת.‬
‫אז למה?‬ ‫-היה לי מוזר להגיד את זה‬
‫אחרי שהוא הציל את חיי.‬ ‫-יודעת מה? שיהיה.‬
‫זה לא חשוב, טוב?‬
‫זה לא סיפור גדול, שרה.‬
‫ג'ון ב'.‬
‫רוצה לשתות בירה בשם החופש?‬
‫שרה, את רוצה... ‬ ‫-לא!‬
‫קי, תוכלי לחפש את "חדר האי",‬ ‫את "הרויאל מרצ'נט" ואת "דנמארק טאני"?‬
‫חשבת על זה?‬
‫על מה?‬
‫כאילו... ‬
‫כן, ברור.‬
‫חשבתי עלייך כל יום במשך שנה,‬ ‫אז, כן, בהחלט חשבתי על זה.‬
‫זה היה מושלם, נכון?‬
‫כאילו, אור הירח, החוף והמדורה... ‬
‫כן, זה היה לילה נהדר.‬
‫זה היה הכי מושלם שיכול להיות.‬ ‫-נכון?‬
‫וכל הלילה לפני זה היה ממש כיף, יודעת?‬
‫החוף, הכוכבים... ‬ ‫-כן. הרקע... ‬
‫היה נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫אז זה היה צריך להיות... וואו!‬
‫אבל במקום זה, זה היה די מוזר, נכון?‬
‫מה זאת אומרת? מוזר באיזה מובן?‬
‫אחרי שעשינו את זה,‬
‫לא ממש ידעתי מה להגיד.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יודע, אנחנו חברים טובים כבר המון זמן,‬
‫וכל כך הרבה קרה.‬ ‫כלומר, ג'ון ב' ושרה "מתו".‬
‫ואימא שלי מאיימת לשלוח אותי לפנימייה,‬
‫ואני לא סובלת את המחשבה‬ ‫שלא אוכל לדבר איתך.‬
‫לא, בטח, אני מבין.‬ ‫אנחנו צריכים לשמור על החברות.‬
‫כן.‬
‫בהחלט.‬
‫בימים האחרונים‬ ‫רק רציתי שהכול יחזור לקדמותו.‬
‫לא הרגשת כמוני? היה לנו כל כך טוב פעם.‬
‫כן.‬
‫ואני ממש לא רוצה להגיד את זה,‬
‫אבל אולי עדיף שנהיה רק... ‬
‫ידידים?‬
‫כן, ידידים. זה מה שרציתי להגיד.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן, נהיה ידידים.‬
‫כן.‬
‫אז הכול בסדר בינינו. כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה הרבה יותר טוב.‬
‫אם לא היינו פוגס, היינו רבים עכשיו.‬
‫מזל שאנחנו פוגס.‬
‫פופ!‬
‫גאפי התקשר.‬
‫משהו קרה לאבא שלך.‬
‫מה?‬
‫ג'ון ב'! שרה! בואו!‬
‫תגיד לי אם אני מכאיבה לך.‬ ‫-הכול בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה, מתוקה.‬
‫תודה.‬ ‫-אבא, מה קרה?‬
‫הייתי צריך להיות חכם יותר.‬ ‫הוא נכנס בדיוק כשעמדתי לנעול.‬
‫הוא הפתיע אותי.‬
‫ברגע שהייתי על הרצפה,‬ ‫הוא הצמיד את הברך לחזה שלי‬
‫ושאל אותי על המפתח מהציור שהראית לי.‬
‫ואם אתם תוהים, לא אמרתי לו כלום.‬
‫מצאת אותו?‬
‫מצאתי אותו בדירה הישנה של סבתא‬ ‫מעל בית המרקחת, בדיוק כמו שאמרת.‬
‫שיט, ילד, היית צריך לתת לי אותו.‬ ‫ככה לא הייתי חוטף מכות.‬
‫מה הסיפור הגדול? זה חסר ערך.‬ ‫למה הם כל כך רוצים את זה?‬
‫אני לא יודע. בהתחלה אני מקבל מכתב‬ ‫שמזמין אותי לצ'רלסטון,‬
‫ואז אני פוגש אישה עשירה שרוצה שאתן לה מפתח‬ ‫שבכלל לא ידעתי שנמצא במשפחה שלי.‬
‫שום דבר מזה לא הגיוני.‬
‫טוב, אל תשבו כאן ותתבכיינו.‬
‫תפתרו את זה!‬
‫לא. אני פשוט אתן את המפתח לגברת ההיא.‬
‫זה לא שווה... ‬ ‫-לא. חינכתי אותך לברוח מקרב, ילד?‬
‫לא, אדוני.‬
‫בסדר.‬
‫לא חשבתי על זה קודם, אני מודה. אבל עכשיו... ‬
‫עכשיו?‬
‫אני סקרן.‬
‫הם אמרו למה הם רוצים את זה?‬
‫משהו בקשר לצלב ישן.‬
‫אני חושב שזה אולי אוצר אבוד.‬ ‫-אתה יודע עם מי אתה צריך לדבר?‬
‫סבתא-רבתא שלך.‬
‫- מלון פליקן -‬
‫הייוורד סירב להגיד לי איפה הילד... ‬
‫אבל אני חושב שהמפתח אצלו.‬
‫אתה פתטי.‬
‫אתה חושב?‬
‫אין פלא שאבא לא רצה שום קשר אליך,‬ ‫לא נתן לך את שמו.‬
‫נולדת לפרוצה ההיא, נטשת אותנו למשך שנים... ‬
‫ובסוף זחלת אלינו בחזרה כדי לקבל כסף.‬
‫הסכמתי בנדיבותי להכניס אותך לביתי,‬
‫ובתמורה אתה רק מעצבן אותי.‬
‫מספיק, בסדר?‬
‫לאט-לאט.‬
‫אני אמות, רנפילד.‬
‫אמות.‬
‫ובקרוב.‬
‫אתה יודע מה ההרגשה?‬
‫אני מצטער.‬
‫נשיג את המפתח.‬
‫אין לי זמן לעוד תאונות.‬
‫ותפסיק להמציא תירוצים, בבקשה.‬
‫זה כל כך חלש.‬
‫אין מפתח, אין ירושה.‬
‫לאן את נוסעת, גברתי?‬
‫למה שאגיד לך?‬ ‫זו אמריקה, בפעם האחרונה שבדקתי.‬
‫איפה מר קמרון?‬
‫בבית, מנקה את הבלגן שאת והאנשים שלך עשיתם.‬
‫מותר לי לנסוע?‬
‫אלוהים!‬
‫תעקוב אחריה.‬
‫קיבלתי.‬
‫חבר'ה, אני חושב‬ ‫שלימברי גילתה לי משהו בלי להתכוון.‬
‫היא אמרה שהמפתח‬ ‫מוביל לצלב של סנטו דומינגו.‬
‫אפשר לראות?‬
‫אנחנו אמורים לדעת מה זה?‬
‫אני מנחש שזה חפץ היסטורי בעל חשיבות רבה.‬
‫לפי האינטרנט,‬
‫זו הייתה מתנה מספרד החדשה למלך ספרד.‬
‫ספרד החדשה? יש ספרד ישנה?‬
‫שיט, איזו מתנה מוגזמת. תראו את זה.‬
‫נראה שמישהו עומד לידו.‬
‫אז זה צלב ענקי.‬
‫הוא נחשב בזמנו‬
‫לתשורה המפוארת ביותר שהתקבלה מהפרובינציות.‬
‫הוא אבד מול חופי ברמודה ב-1829.‬
‫אמרת ברמודה?‬ ‫-לא המשולש.‬
‫זה תמיד מוביל בחזרה למשולש.‬
‫בכל פעם שיש משהו מוזר, זה קשור לברמודה.‬
‫איך המפתח שמצאת מעל בית המרקחת‬ ‫של סבתא-רבתא שלך קשור לזה?‬
‫כן.‬ ‫-ואיך אנחנו משתלבים בסיפור?‬
‫אני לא יודע. זו שאלה טובה.‬
‫- שיידי אייקרס -‬
‫בעצם, נראה לי שאעשה את זה לבד.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, אני אסתדר. אני לא ממש צריך אותך, אז... ‬
‫כולנו משפחה אחת גדולה ומאושרת היום, נכון?‬
‫נאסוף אותך עוד מעט, אחי.‬
‫היי, סבתא.‬
‫סבתא?‬
‫היי.‬
‫בובי?‬
‫לא, סבתא. אני פופ, הבן של הייוורד.‬
‫איך אני אמורה לזהות אותך‬ ‫כשאתה עומד רחוק כל כך?‬
‫בוא הנה, תראה לי את הפנים שלך.‬
‫כן.‬ ‫-היי, סבתא.‬
‫זהו זה.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫שלום, בובי.‬
‫אני פופ, הנין שלך.‬
‫היי.‬
‫נוכל לדבר על משהו בפרטיות?‬
‫תודה, מתוק.‬
‫סבתא, אפשר להראות לך משהו?‬ ‫-בטח.‬
‫את מזהה את זה?‬
‫אני אמורה לראות את הדבר הקטנטן הזה?‬
‫תקרב אותו אליי.‬
‫מה זה?‬ ‫-הוא היה שייך לך.‬
‫חקוק עליו משפט.‬
‫"הדרך לקבר מתחילה בחדר האי."‬
‫"הדרך לקבר"?‬ ‫-"מתחילה בחדר האי."‬
‫את יודעת מהו "החדר באי"?‬
‫או למה המשפחה שלנו מחזיקה במפתח הזה?‬
‫סבתא?‬
‫קח את זה מכאן.‬
‫סבתא?‬
‫סבתא, בבקשה, את חייבת להיזכר.‬
‫את יודעת של מי המפתח הזה?‬
‫זה המפתח של דנמארק טאני?‬
‫איך השגנו אותו?‬
‫אנחנו קרובי משפחה של דנמארק טאני?‬
‫בבקשה, תגידי לי.‬
‫ושל אשתו.‬
‫ססיליה.‬
‫דנמארק וססיליה... ‬
‫הם אבות אבותייך מלפני שנים רבות.‬
‫זוכר שהחיים היו פשוטים?‬
‫כן, לפני שבעה ימים.‬
‫אחי, תחשוב על זה.‬
‫וורד עדיין חופשי, והזהב אצלו.‬
‫אני יודע.‬
‫הוא הרג את אבא שלי.‬ ‫-אני יודע, ולא נוותר לו.‬
‫אבל אני דואג לך.‬ ‫אני מרגיש שזה או אתה או הוא.‬
‫אתה יודע למי עוד אני דואג?‬
‫שרה.‬
‫כאילו, אחי, זה אבא שלה.‬ ‫אתה מבין מה אני אומר?‬
‫היא יודעת מה הוא עשה.‬
‫טוב, אז מה הקטע של לימברי הזאת?‬
‫פופ אמר שיש לה הקלטה‬ ‫שיכולה להפליל את וורד, נכון?‬
‫מצד שני, היא ניסתה לחטוף את פופ ו... ‬
‫תחשוב על זה. אם נשיג את הראיות, זה ייגמר.‬
‫נוכל להכניס את וורד לכלא‬ ‫ולהשיג צדק עבור אבא שלי.‬
‫זה יכול להיגמר במכה אחת, ג'יי.‬
‫אני מבין, זה מסוכן.‬
‫מזל שאתה חבר של ג'יי-ג'יי מייבנק.‬ ‫-אלוהים.‬
‫כי כבר יש לי תוכנית.‬
‫כמו התוכנית שלך להוציא אותי מהכלא?‬ ‫-לא, זו תוכנית מעולה. תקשיב.‬
‫ברור שהודיתי לטופר.‬
‫הוא הציל את חיי, והוא כבר עבר הרבה בגללי.‬
‫אפשר לחשוב שזה פשע המאה.‬
‫לגמרי. כל החרא המטורף הזה קורה,‬
‫ופופ הפסיק לדבר איתי‬ ‫כעונש על זה שאני לא מאוהבת בו.‬
‫ואומרים שנשים הן דרמטיות.‬
‫בטח.‬
‫למה הסתרת את זה מאיתנו?‬
‫אנחנו קרובי משפחה של דנמארק טאני.‬ ‫זה דבר טוב.‬
‫אתה יודע מה קרה?‬
‫הם תלו אותו!‬
‫לא רציתי שאף אחד יצא לנקום בשמו.‬
‫לא רציתי שמה שקרה לדנמארק‬ ‫יקרה לך או לאבא שלך.‬
‫אבל היינו צריכים לדעת.‬
‫הגנתי עליך, מותק. חשבתי שעדיף שלא תדע.‬
‫ואני לא רוצה שתעשה שום דבר מטורף עכשיו.‬
‫לא מטורף יותר ממה שאני עושה בדרך כלל.‬
‫אני אוהבת אותך, פופ.‬
‫משפחה זה כל מה שיש לנו.‬
‫הינה הוא.‬
‫אז... איך הלך?‬
‫העניין הזה נעשה הרבה יותר אישי.‬
‫חכה כאן.‬
‫תקבל עוד אחד כשאחזור.‬
‫רייף.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫תפסו אותי, נכון?‬
‫שמעתי בחדשות. אני מחוסל.‬ ‫-עוד לא.‬
‫עוד לא?‬ ‫-לא.‬
‫כן, תקשיב לאבא שלך, רייף.‬
‫זה לא נגמר עד שזה נגמר, נכון?‬
‫אפשר לקבל רגע, בבקשה?‬
‫ברור, אחי! כן! מה חשבתי לעצמי?‬
‫שיט, זה רק הבית שלי.‬ ‫קחו כמה רגעים שאתם צריכים.‬
‫מה קרה לך?‬
‫רייף,‬
‫יותר מאי פעם,‬ ‫אני צריך שתקשיב לי עכשיו, בסדר?‬
‫רייף.‬ ‫-כן.‬
‫רייף, תקשיב, אני רוצה שתיקח את זה.‬
‫קח את זה, בסדר? סע לווילמינגטון הלילה.‬
‫צריך סירה כדי להגיע לווילמינגטון.‬ ‫אין לי סירה.‬
‫אתה תמצא סירה. אתה תסתדר, רייף. בסדר?‬ ‫ואתה חייב להתחבא.‬
‫אז פשוט... תגיע לווילמינגטון, בסדר?‬
‫לך למשרד הישן שלי.‬
‫אתה זוכר אותו?‬ ‫-כן.‬
‫רחוב מרקט? כן?‬ ‫-כן.‬
‫יש מכונית מאחורי הבניין.‬ ‫-בסדר.‬
‫תיסע ישר לראלי.‬
‫סע ל"מקלינטוק תעופה".‬ ‫-הבנתי.‬
‫אני אשכור לך מטוס,‬
‫אתה תצא מפה.‬ ‫-לאן אני אטוס?‬
‫אני לא יודע. למקום בטוח.‬ ‫אני אחשוב על משהו.‬
‫אבא.‬ ‫-הדבר הכי חשוב... ‬
‫אבא.‬ ‫-מה?‬
‫סליחה.‬
‫אתה לא צריך להתנצל, בן.‬ ‫-לא.‬
‫צדקת לגבי הרבה דברים.‬ ‫-לא.‬
‫הרבה דברים.‬
‫התכוונתי להשתפר, אתה יודע. תכננתי להיגמל.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל אני יודע שאתה לא מאמין לי.‬
‫אני מאמין.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫היי, תסתכל עליי.‬
‫אני מאמין לך.‬
‫יהיה לך כל הזמן שבעולם להראות לי, בסדר?‬
‫כי לא תיכנס לכלא בגלל משהו שעשית בשבילי.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫נכון שאתה תמיד שואל אותי במי אבחר,‬
‫בך או בשרה, וכל זה?‬
‫לא. זה כבר לא חשוב, בסדר?‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אני בוחר בך.‬
‫רק רציתי שתדע.‬
‫אני בוחר בך, בן.‬
‫ביי.‬
‫היי, אל תסתכל עליי, אחי.‬
‫התשובה שלילית. אני לא מתערב, רייף.‬
‫זה לא קורה.‬ ‫-לא, אתה מתערב.‬
‫זה לא קורה.‬ ‫-רוצה לדעת למה?‬
‫כי תעשה הכול בשביל כסף.‬
‫בוא נעוף מפה, בסדר?‬
‫קדימה.‬
‫אני עדיין לא מאמין‬ ‫שאתה קרוב משפחה של דנמארק טאני.‬
‫אנחנו בנוכחות בן מלוכה?‬ ‫-מלך?‬
‫נכתיר אותו. הריעו ללורד טאניהיל!‬
‫אנחנו לא ראויים!‬
‫תירגעו. אפשר להירגע, בבקשה?‬
‫נעביר את "התחת של החתול"?‬ ‫-אני בעד.‬
‫מתי אפשר לעבור?‬
‫אין לי דירה, אז... ‬ ‫-גם לי אין.‬
‫מיטת קומתיים?‬ ‫-מיטת קומתיים.‬
‫נשמע טוב.‬
‫אני כל הזמן חושב על המכתב שלימברי שלחה.‬
‫היה עליו סמל חיטה.‬
‫זה אומר שיש לו קשר לרויאל מרצ'נט.‬
‫כן. משהו חשוד פה.‬ ‫-אבל אם נמצא את הצלב,‬
‫נוכל לחלוק בו כמו שהתכוונו לחלוק בזהב.‬ ‫-כן, מתאים לי.‬
‫ולחיות באושר ועושר?‬
‫תקפת את אבא שלי.‬
‫לא תקפתי אף אחד.‬
‫הוא יכול לזהות את הפסיכי בקלות.‬
‫למה שהעובד שלי יתקוף את אבא שלך? זה מגוחך.‬
‫תקשיב, אפשר להמשיך במשא ומתן,‬ ‫אבל בשורה התחתונה, אני רוצה את המפתח.‬
‫היי!‬ ‫-תירגע.‬
‫לא אפסיק עד שאשיג אותו.‬ ‫אין לי ברירה, אז גם לך אין.‬
‫את לימברי, נכון? אני צודק?‬
‫כן.‬
‫זה מה שאת מחפשת?‬ ‫-כן.‬
‫במבט על הגאות,‬ ‫אני מעריך שהמים בעומק שישה מטר כרגע.‬
‫אז אם אזרוק את המפתח למים,‬
‫הסיכוי שתמצאי אותו שוב קלוש.‬
‫רוצה לבדוק? נראה מה יקרה.‬ ‫-לא! היי!‬
‫בבקשה, אל תעשה את זה.‬
‫תגידי לו להתרחק.‬
‫כמובן.‬
‫תתרחק.‬
‫כפי שאמרתי לך מההתחלה,‬ ‫אני מוכנה להיות הגיונית.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר?‬
‫אתן לך את המפתח, אבל אני רוצה את הקלטת.‬
‫כמובן.‬ ‫-פופ! היי.‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה, טוב?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫לא, אחי, זו המשפחה שלך.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה בשביל אבא שלך.‬
‫זה הרבה יותר חשוב.‬
‫אתה חבר טוב.‬
‫הקלטת.‬ ‫-כן, תן לו את הקלטת.‬
‫אתה יודע,‬ ‫חבל שלא הגעת להחלטה הזאת מוקדם יותר.‬
‫יכולנו להימנע מכל האי-נעימות הזאת.‬
‫שמחתי להכיר אותך.‬
‫נתראה, פופ.‬
‫פשוט לך.‬
‫כמה זמן ייקח לה להבין‬ ‫שנתנו לה את המפתח הישן של אביך?‬
‫עשר דקות.‬
‫של מי היה הרעיון לתת לה מפתח מזויף?‬ ‫-במפתיע, לא שלי.‬
‫אני לא יודע. שנספר לו?‬
‫התרשמתי.‬
‫אולי בכל זאת אתה שווה משהו.‬ ‫-הגיהנום קפא?‬
‫אפילו חזיר עיוור יכול למצוא בלוט לפעמים.‬
‫אני לא יודע מה הפירוש,‬ ‫אבל ראיתי את זה ב-Reddit.‬
‫אין לנו הרבה זמן. ניקח את הקלטת לשופ.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫וורד קמרון, אנחנו באים אליך.‬ ‫-הלך עליו!‬
‫אני מקדימה!‬ ‫-עכשיו תורו של וורד!‬
‫אני תומך בזכותו של כל אדם‬ ‫להגן על עצמו, רייף, אבל... ‬
‫תחטוף כדור אם תסתובב עם זה.‬ ‫-לא יתפסו אותי חי, אני כבר אומר לך.‬
‫אף פעם לא הייתי פה.‬
‫אתה לא רוצה שיראו אותך, נכון?‬
‫אתה יודע, כולם חושבים שהטבע רגוע, נכון?‬
‫זה כזה בולשיט.‬
‫כולם מנסים להרוג את כל השאר כל הזמן ו... ‬
‫וכל יצור חי צריך להרוג כדי לחיות.‬
‫הרג הוא טבעי.‬
‫לא אגיד שאני לא מחבב אותך, רייף,‬
‫אבל אני לא אשכח איך אבא שלך הרביץ לי.‬
‫הגיע הזמן שתפגינו כלפיי קצת כבוד.‬
‫לאן אתה... היי!‬
‫יש לו אקדח!‬ ‫-רייף, אל תזוז!‬
‫תראה לנו את הידיים שלך!‬ ‫אל תזוז, אחרת נירה!‬
‫תתרחק מהתיק!‬
‫חדל אש!‬
‫נפגעת?‬
‫אנחנו לא רוצים להרוג אותך, בן,‬ ‫אבל אתה מקשה עלינו.‬
‫האקדח הזה לא יעבוד, הוא נרטב.‬
‫אל תהיה טיפש, ילד. תזרוק אותו.‬
‫תזרוק את האקדח למקום שנוכל לראות אותו.‬
‫אין לך לאן ללכת, רייף.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו תתרחק מהסירה.‬
‫אנחנו נבוא אליך.‬
‫עצור!‬
‫לעזאזל, רייף!‬
‫קדימה! זוזו!‬
‫עצור, לעזאזל! עצור!‬
‫תתפסו אותו, חבר'ה!‬
‫תישאר שם!‬
‫אל תזוז. הוא לא חמוש.‬
‫לא הלך לך כמו שחשבת?‬ ‫-בסדר.‬
‫נפצעת?‬
‫בסדר.‬
‫עצרו אותו, וורד. תעשה את החשבון.‬
‫הדראת'רס פה.‬ ‫נוכל להיות במים בינלאומיים בעוד כמה שעות.‬
‫לא רק רייף בסכנה. לדעתי יש להם ראיות נגדך.‬
‫ניקח כמה שיותר דלק, ננטרל את מכשיר האיתור.‬ ‫עורכי הדין של רייף יעזרו לו.‬
‫לא יעזור לו אם אתה פתאום... ‬
‫וורד!‬
‫איפה אתה?‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כן, יהיה בסדר, כי נברח מכאן, וורד.‬
‫עוד אפשר להציל את עצמנו. תחשוב על וויזי.‬
‫תחשוב עליה.‬ ‫-אני חושב עליה.‬
‫וורד, אנחנו יכולים... ‬
‫אני חושב עליה.‬ ‫-וורד!‬
‫יהיה בסדר, רוז,‬ ‫אבל את חייבת לסמוך עליי, בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫זה בסדר.‬
‫כשהגעתי למסלול הטיסה,‬
‫ראיתי את השריף שוכבת מתה על הקרקע.‬
‫ואז וורד ביקש ממני להטיס את הזהב לנסאו‬ ‫ולהיפטר מהאקדח.‬
‫הוא מגן על הבן שלו.‬ ‫רייף קמרון הרג את שריף פיטרקין.‬
‫אני אגיד לך את האמת, אני מת מפחד.‬
‫אם יקרה לי משהו,‬ ‫אני אומר לך, וורד קמרון אשם.‬
‫הוא עשה את זה.‬
‫אמרתי לך, שופ. וורד הרג את אבי ואת גאווין,‬
‫ועכשיו אתה יודע שרייף הרג את פיטרקין.‬
‫כן. אני יודע, ילד.‬
‫אני יודע.‬
‫השופט הולדן. סליחה על ההפרעה, כבודו.‬
‫זה יום ראשון.‬ ‫-כן, אדוני, אבל זה לא סובל דיחוי.‬
‫- צו מעצר‬ ‫וורד ר' קמרון -‬
‫אוי, לא. וורד קמרון.‬
‫מה זה, סבא?‬
‫אני כבר מתפנה אליך, טופר.‬
‫מדבר השופט הולדן.‬
‫כן, הבנתי.‬
‫גבירותיי ורבותיי, וורד קמרון,‬ ‫מלך הקוקס, נכנס לכלא!‬
‫שלום! אדיוס! עוף מכאן!‬
‫אדיוס!‬
‫את מתחרטת?‬
‫לא.‬
‫זה מגיע לו, ואני יודעת את זה.‬
‫הוא אבא שלך. אני מבינה.‬
‫בטח קשה להיות תקועה באמצע.‬
‫- טופר‬ ‫שיחה נכנסת -‬
‫סליחה.‬ ‫-כן.‬
‫הלו?‬ ‫-היי, שרה.‬
‫מצטער שאני צריך לבשר לך את החדשות הרעות,‬
‫אבל באים לעצור את אבא שלך.‬
‫סבא חתם על הצו.‬
‫ואם את רוצה להגיד לו משהו,‬ ‫כדאי שתעשי את זה עכשיו. רק רציתי שתדעי.‬
‫תודה.‬ ‫-אהיה כאן אם תצטרכי משהו, בסדר?‬
‫אני לא מאמין. כלומר, איך זה קורה?‬
‫כל הדבר הזה הוא בדיחה!‬
‫נראה שתקבל בקרוב שותף לתא, רייף.‬
‫אבא שלך.‬
‫הוא יגיע בקרוב.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מה זאת אומרת, אבא שלי? היי, דברי איתי!‬
‫שיט!‬
‫אלוהים! אתה יכול למהר?‬ ‫אני צריכה להיות עם וויזי.‬
‫נראה לך שאני אפספס את זה?‬
‫בסדר, גברתי, אל תזוזי.‬
‫חכו.‬
‫שופ.‬
‫הוא על הדראת'רס.‬
‫בבקשה, לך לשם.‬
‫טוב, תישארי פה. קדימה!‬
‫שניכם, פנימה! כל השאר, בואו איתי. קדימה.‬
‫כן, המפקד. קדימה.‬ ‫-זוזו! קדימה!‬
‫אלוהים!‬ ‫-אני לא רואה.‬
‫טוב, עכשיו אני לא רואה.‬
‫שיהיה. אני נכנס.‬
‫אני בא איתך.‬
‫תרים אותי.‬ ‫-שלוש, שתיים, אחת, קדימה!‬
‫כן. תודה.‬
‫שיט!‬
‫וורד!‬
‫שלום, שופ!‬
‫אולי תבוא לפה?‬
‫בחייך, ויק!‬
‫קברניט טוב טובע עם הספינה שלו!‬
‫אתה יודע את זה.‬
‫תשלחו יחידות למזח.‬
‫מה קורה? למה המשטרה כאן?‬ ‫-וויזי!‬
‫שרה! מה קורה? למה המשטרה שוב כאן?‬
‫תיכנסי הביתה. אל תצאי.‬
‫תקשיב, חבר! אני יודע שאתה נסער.‬
‫כן, אני באמת נסער.‬
‫אבל עכשיו בטוח יהפכו אותך לשריף.‬
‫כן.‬ ‫-זה מגיע לך!‬
‫תפסת אותי ביושר.‬
‫כי עשיתי את זה.‬
‫עשיתי הכול.‬
‫ניסיתי להגן על המשפחה שלי, יודע?‬
‫אבל תראה אותנו עכשיו.‬ ‫-אבא!‬
‫שרה.‬
‫תן לנו לעבור!‬ ‫-שוטר!‬
‫זאת שרה קמרון. תנו לה לעבור!‬ ‫-מה את עושה פה, שרה?‬
‫אבא! מה אתה עושה?‬
‫ויק, תוציא אותה מכאן!‬ ‫אסור לה להיות פה עכשיו!‬
‫פשוט בוא הנה ותדבר איתה!‬
‫שרה, אני כל כך מצטער, מתוקה. אני לא יכול!‬
‫מה אתה עושה? אבא, לא!‬
‫בסדר, זוזו.‬ ‫-וורד! זה לא ייגמר כמו שאתה רוצה!‬
‫אתה לא רוצה שהיא תראה את זה.‬
‫אבא, אל תלך! לאן אתה הולך?‬ ‫-אני אוהב אותך!‬
‫היי! לעזאזל, וורד!‬ ‫-אבא! אל תלך!‬
‫תסתובב ותחזור הנה!‬ ‫-בבקשה, אל תעזוב!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לא!‬
‫אבא!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לא! אבא!‬
‫איפה היא? שרה!‬
‫שרה!‬
‫לא!‬
‫- מוקדש באהבה לזכרה של קרול סאטון -‬