‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫משהו נשבר?‬ ‫-אתה מרגיש בסדר?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-מה שבטוח, זו לא הייתה נפילה חיננית.‬
‫פופ, אתה בסדר?‬
‫פופ?‬ ‫-היי, אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. רק תן לי שנייה להתאושש.‬
‫עשית את זה, פופ!‬
‫פופ, הוא יפהפה.‬
‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬ ‫-העיטורים מטורפים.‬
‫זו הסיבה שלימברי רצתה כל כך את המפתח.‬
‫מציאה טובה.‬
‫כמה הוא שווה לדעתכם?‬
‫כאילו, אם נמס אותו, אחי.‬ ‫אני מדבר פה על כמה מיליארדים טובים.‬
‫לא! הוא צריך להיות במוזאון.‬ ‫-מה? אז אף אחד לא יראה אותו?‬
‫במוזאון שבו כולם יראו אותו.‬ ‫-אתה צוחק?‬
‫היי! זה הצלב של אבותיי!‬
‫נכון, בסדר. טוב... ‬
‫זה גדול יותר מכסף.‬
‫העולם ידע את האמת.‬
‫כן. ואם לא נוציא אותו מכאן‬ ‫לפני שלימברי תגיע, איש לא ידע.‬
‫בואו נרים אותו.‬ ‫-קדימה.‬
‫הוא כבד.‬ ‫-אלוהים.‬
‫רק רגע. ג'ון ב', אתה תמשוך, טוב?‬ ‫תמשוך למטה.‬
‫אני אמשוך למטה, אתם למעלה.‬ ‫מוכנים? אחת, שתיים, שלוש.‬
‫ג'יי-ג'יי, זהירות על הרגל.‬ ‫-אלוהים!‬
‫שיט!‬
‫בסדר!‬
‫זה הרבה יותר כבד משציפיתי.‬ ‫-זה זהב, אחי!‬
‫בסדר.‬
‫מי לא מרים עכשיו? שרה, את ברצינות... ‬
‫אני מרימה!‬ ‫-קדימה, חבר'ה!‬
‫אני לא מרגיש שאת מרימה.‬ ‫-אני מרימה!‬
‫חבר'ה, אני לא יכול.‬ ‫-לא!‬
‫אני לא יכול.‬
‫פופ, תחזיק מעמד!‬ ‫-לא, פופ! תחזיק מעמד! לא!‬
‫לעזאזל! כמעט הפלת אותו על הרגל שלי!‬
‫כי אני היחידה שמרימה אותו!‬ ‫-ברור... ‬
‫טוב, תקשיבו, נכין מין לולאה קטנה.‬
‫כן, ונחבר אותה לוו האחורי באוטו.‬
‫חבר'ה! אני לא בסדר.‬
‫שיט!‬
‫העין שלך נפוחה.‬ ‫-אתה בסדר? אתה לא נראה טוב, אחי.‬
‫אני לא יכול... ‬ ‫-מה קרה?‬
‫יש לו תגובה אלרגית.‬
‫בגלל הצרעות? כמה פעמים נעקצת?‬ ‫-היי!‬
‫מה עם הצלב?‬ ‫-ג'יי-ג'יי, תנסה להחביא אותו.‬
‫אני אטפל בצלב.‬
‫קדימה, בואו.‬ ‫-קדימה!‬
‫אנחנו נחזור!‬
‫אני לא נושם!‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני לא יודע איך להחביא אותו!‬ ‫-שרה, תפתחי את הדלת.‬
‫לעזאזל!‬
‫ג'יי-ג'יי, מהר!‬ ‫-הוא כבד נורא. אני לא יכול... אני בא!‬
‫אלוהים! הדבר הזה כבד.‬
‫שרה, לא החבאתי אותו טוב מספיק!‬ ‫-לא חשוב כרגע.‬
‫צריך לעזור לפופ.‬ ‫-מה אתה צריך, חבר?‬
‫תרימו לו את הרגליים.‬ ‫-מה אתה צריך?‬
‫הוא צריך זריקה!‬ ‫-אני יודע לאן ללכת! תני לי את המפתחות!‬
‫הם כבר בפנים! זוז!‬ ‫-נכון, ידעתי את זה.‬
‫תבדקי לו את הדופק.‬ ‫-אנחנו מטפלים בך.‬
‫תחזיק מעמד, פופ! אנחנו נוסעים.‬ ‫-פופ?‬
‫קדימה.‬
‫הגיע הזמן לשחק "פמילי פיוד"!‬
‫קבלו במחיאות כפיים את סטיב הארווי!‬
‫ריקי!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-ריקי! היי! אחי!‬
‫ריקי! היי, ריקי!‬ ‫-לא היום.‬
‫ריקי, אני בבעיה, אחי! אני יודע שאתה כועס.‬ ‫-זוכר שגנבת לי את האמבולנס?‬
‫אני יודע שאתה כועס. לא, אל תעשה את זה!‬ ‫-לא! בבקשה!‬
‫אנחנו צריכים עזרה! צרעה עקצה אותו!‬ ‫יש לו תגובה אלרגית! בבקשה, תעזור!‬
‫היי! כן, הוא... ‬ ‫-בבקשה, תעזור!‬
‫הוא לא נושם, ריקי!‬ ‫-ריקי!‬
‫הוא כאן, בבקשה!‬
‫מי לא נושם?‬
‫תראה אותו! תעזור לחבר שלי!‬
‫הצילו!‬ ‫-בסדר, אלוהים.‬
‫היי! נעים להכיר. סליחה.‬
‫תודה.‬
‫אתה יודע שלא הייתי בא‬ ‫אם זה לא היה מקרה חירום.‬
‫תחזיק מעמד, חבר.‬
‫מה קרה לו?‬ ‫-צרעות!‬
‫צרעות?‬ ‫-כן!‬
‫הוא אלרגי לצרעות?‬ ‫-ברור.‬
‫בסדר.‬ ‫-כוורת שלמה של צרעות.‬
‫תרימו לו את הרגליים!‬ ‫-מה השם שלו?‬
‫פופ.‬ ‫-היי, פופ?‬
‫הוא אלרגי.‬ ‫-חכו, אביא את הערכה שלי.‬
‫לחכות? ריקי!‬ ‫-הוא מחפש ערכה. לך לעזור לו.‬
‫ערכה?‬ ‫-כן. תעזור לו.‬
‫תנשום קצת, בסדר? רק קצת.‬
‫איפה הערכה?‬ ‫-אילו ידעתי, לא הייתי מחפש!‬
‫לעזאזל! תמצא אותה, אחי!‬
‫אני צריכה שתתרכז. תתרכז בנשימות, טוב?‬
‫איך היא נראית?‬ ‫-זה מין תיק גדול!‬
‫איפה הערכה שלך?‬
‫אולי במוסך.‬
‫תתמקד בנשימות.‬ ‫-טוב, מצאתי!‬
‫מצאתי אותה!‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫אתה לא עושה כלום, כי אתה לא חובש.‬
‫בסדר. היי, פופ. מה שלומך? אתה נראה זוועה.‬
‫הקטע הוא כזה: זו מנת אפינפרין לילדים.‬
‫זה יספיק?‬
‫הוא לא ילד.‬
‫המינון גדול פי עשרה מהרגיל,‬ ‫אז אם זה לא יעצור את הלב שלו, זה יעזור לו,‬
‫אני חייב להשתמש בכל המנה, אחרת זה לא יפעל,‬
‫ואני לא אשא באשמה אם הוא ימות.‬ ‫-בסדר! תעשה את זה!‬
‫תזריק לו! מהר!‬ ‫-טוב.‬
‫קדימה, מהר!‬
‫פופ, תחזיק מעמד, חבר.‬
‫אני שונא מחטים.‬
‫בסדר. זהו זה.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-עכשיו נחכה.‬
‫הרגת אותו.‬ ‫-לא.‬
‫כן!‬ ‫-לא עשיתי כלום.‬
‫מה עשית?‬ ‫-עשיתי בדיוק מה שביקשתם ממני לעשות.‬
‫בבקשה! פופ, בבקשה, קדימה!‬
‫פופ, קדימה, אחי!‬
‫רגע! הוא... ‬
‫פופ?‬
‫פופ!‬
‫הינה הוא! איזה גבר!‬
‫חם לי. ממש חם לי, חבר'ה.‬ ‫-זה בסדר. תירגע.‬
‫אני חייב לצאת החוצה.‬ ‫-תירגע.‬
‫אני חייב לך.‬
‫חכה רגע!‬ ‫-אני צריך להיות בחוץ.‬
‫חם!‬ ‫-אתה בסדר.‬
‫תודה רבה.‬ ‫יש תופעות לוואי שצריכות להדאיג אותנו?‬
‫הוא יהיה בטירוף בערך חצי שעה,‬ ‫ואז הוא יהיה בסדר.‬
‫בואו נלך להביא את הצלב!‬
‫הגמר הגדול! אני מייקל ג'ורדן!‬ ‫-כן, הגמר הגדול!‬
‫פופ, אתה נוסע די מהר.‬
‫פופ, אני לא מותח ביקורת,‬ ‫אבל כדאי שתאט קצת.‬
‫זה יעכב את ההגעה לצלב.‬ ‫אנחנו חייבים להגיע לשם.‬
‫למה נתנו לו לנהוג?‬
‫כי אמרתי שאני אכסח אתכם.‬ ‫-כי הוא אמר שהוא יכסח אותנו.‬
‫באמת אמרת את זה.‬ ‫-רק צחקתי, דרך אגב.‬
‫בדיחה ממש מצחיקה.‬
‫איך אתה מרגיש, חבר? מה שלומך?‬
‫פנטסטי. אני לא יודע מה הדודן של ג'יי-ג'יי‬ ‫נתן לי, אבל אני עף!‬
‫לא שמנו לב.‬
‫טוב, אתה נוסע ממש מהר עכשיו, אז... ‬
‫ממש מהר, נכון?‬
‫אני לא יודע אם שמת לב,‬ ‫אבל יש עצי אלון ענקיים לצד הכביש,‬
‫בערך 15 ס"מ מהשוליים.‬
‫אחי, תסתכל על הכביש!‬ ‫-אוטו!‬
‫אתה לא צריך לעקוף! אלוהים! פופ!‬
‫איזה שמוק, נכון?‬ ‫-הוא נוסע במהירות המותרת!‬
‫לא נגיע לצלב אם נמות, פופ!‬
‫לא נמות. זו זכותנו האלוהית להשיג את הצלב.‬
‫פופ! תסתכל על הכביש!‬ ‫-פופ, עץ!‬
‫כולם בסדר?‬
‫נראה לי.‬
‫חזרנו.‬
‫זאת הפעם האחרונה שאתה נוהג, פופ.‬
‫הטנדר של אבא שלי! לא!‬
‫קי, שתי מילים:‬
‫טוטאל לוס.‬ ‫-ההורים שלי יהרגו אותי.‬
‫באמת הפעם.‬
‫כן, טוב... הם לא התכוונו להרוג אותך ממילא?‬
‫זה עוזר. תודה.‬
‫נצטרך להמשיך ברגל.‬
‫אחי.‬ ‫-אני רוצה את הצלב שלי.‬
‫היי, תירגע לשנייה.‬
‫עזוב אותי. זוז!‬ ‫-אני מנסה לעזור.‬
‫אני לוקח את הצלב שלי.‬ ‫-הרגע עשינו תאונה.‬
‫אני מנסה לשמור עליך. היי, לא!‬ ‫-פופ!‬
‫משאית מתקרבת אלינו.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫אתה תידרס!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫פופ, לא!‬
‫עצור!‬
‫חייבים לחזור לכנסייה!‬ ‫-פופ!‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫הוא נעלם.‬
‫לעזאזל!‬
‫ידעתי שלא החבאתי אותו טוב מספיק!‬
‫לעזאזל!‬
‫בסדר. מה עושים?‬
‫בסדר, תחשוב.‬
‫אנחנו צריכים תוכנית. מה התוכנית?‬
‫טוב, זה מה שנעשה:‬
‫ניקח מכלי נפט מהשאטו,‬
‫נלך לחנות של אבא שלי וניקח דינמיט,‬
‫ואז ניסע לצ'רלסטון‬ ‫ונראה לאישה הזאת עם מי היא מתעסקת,‬
‫כי זה בולשיט!‬
‫זה לא יעזור.‬ ‫-אז מה יעזור, שרה?‬
‫אני חושב, בסדר?‬
‫אי אפשר פשוט לפוצץ דברים, ג'יי-ג'יי.‬
‫פופ, אני מצטער.‬
‫דנמארק עמד כאן... ‬
‫ונשא דרשות בפני כל האנשים שהוא שחרר.‬
‫עבד, הניצול היחיד מהרויאל מרצ'נט.‬
‫הוא השיג את הזהב ואת הצלב, הביא אותם לחוף,‬
‫והשתמש בהם‬ ‫כדי לשחרר כל אדם שנכנס דרך הדלתות האלה.‬
‫הוא הקים כנסייה, משפחה, קהילה... ‬
‫בית.‬
‫ובני לימברי לקחו ממנו הכול.‬
‫הם שיסו כלבים באשתו ובילדיו,‬ ‫וכשהוא ניסה לקחת את גופתה, הם תלו אותו.‬
‫סיימתי. נמאס לי מהחרא הזה.‬
‫זה לא ייגמר ככה.‬
‫אנחנו צריכים ניצחון, חבר'ה.‬
‫אני אשיג את הצלב של המשפחה שלי.‬
‫אתם באים?‬
‫כשאתה מנסח את זה ככה... ‬ ‫-אולי כדאי שנחשוב על זה.‬
‫בעד ונגד?‬ ‫-בעד ונגד.‬
‫בואו נכין רשימה.‬ ‫-ברור שאנחנו באים, פופ!‬
‫הכול מוכן?‬ ‫-כל מה שרצית. ארבעה דרגשים.‬
‫מה עם האבטחה?‬ ‫-הכול מסודר.‬
‫אבל אנחנו יוצאים בעוד 12 שעות.‬ ‫וזאת לא מונית. היא לא תחכה.‬
‫אני לא רוצה להופיע ברשימת הנוסעים. מובן?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫מובן לגמרי.‬
‫רגע.‬ ‫-זהירות.‬
‫בסדר, אחת, שתיים, שלוש.‬
‫תחזיק את זה.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אמרתי שאשיג לך אותו, נכון?‬
‫אמרת שתשיג אותו ו... ‬
‫עמדת במילתך.‬
‫לפני שנעשה את זה,‬ ‫אני רוצה להזכיר לך את העסקה, טוב?‬
‫אתה באמת הבן של אבא שלך, נכון?‬
‫מדבר על עסקאות ברגע כזה.‬
‫הראיתי לך את ציור הקיר. מגיע לי חלק.‬ ‫-אקיים את העסקה, רייף.‬
‫כדאי מאוד.‬ ‫-תקבל את החלק שלך.‬
‫הוא יפה כל כך.‬
‫התכריכים נמצאים בתוך הצלב הזה.‬
‫וכל מי שייגע בשולי הבגד... ‬
‫יירפא.‬
‫הגיע הזמן לנס.‬
‫אני אעזור לך.‬ ‫-לא! רק בני לימברי רשאים לגעת בו!‬
‫חרקים אכלו את צעיף הקסם.‬
‫איך אתה מעז ללעוג לי?‬
‫היי!‬
‫תירגעי, קרלה.‬
‫זהו זה. אתה מנושל. לא תקבל פרוטה.‬
‫אני לא צריך את הכסף שלך.‬
‫יש לי את הצלב עכשיו.‬
‫קדימה, רייף. תעזור לי.‬
‫רייף!‬ ‫-אל תדאג. עדיין תקבל את החלק שלך.‬
‫קדימה.‬
‫רנפילד!‬ ‫-רגע. רק שנייה.‬
‫רנפילד!‬
‫זהירות!‬
‫תדחוף.‬ ‫-רנפילד, בוא הנה. תעזור לי לקום.‬
‫לעזור לך לקום?‬
‫תגידי תודה שאני לא דורס אותך.‬
‫רייף.‬ ‫-שיט!‬
‫אל תעמוד שם בפה פעור. תעזור לי לקום.‬
‫רייף.‬
‫רייף!‬
‫הוא לא היה איש טוב, רייף.‬ ‫הוא לא אחד מאיתנו. בוא.‬
‫לא. מה אתה עושה?‬
‫רייף!‬
‫לא!‬
‫רייף, תעזור לי. רייף!‬
‫רייף!‬
‫רייף! כדאי שתירה בי, כי אני נשבעת באלוהים,‬
‫לא תוכל להסתתר מפניי בשום מקום!‬
‫תחזור הנה!‬
‫שיט, הם מצאו את הטנדר.‬ ‫-תירגעי.‬
‫ברור.‬ ‫-בסדר, תירגעו.‬
‫תראו מי פה.‬
‫ערב טוב, אדוני השוטר.‬
‫שריף. כן.‬ ‫-שריף. כן, נכון.‬
‫מהירות הורגת, מה?‬
‫בדקתי את לוחית הרישוי,‬ ‫ואני יודע למי הטנדר הזה שייך.‬
‫היי! קי, הפלת את הגראס שלך מאחורה?‬
‫מצאתי אותו.‬
‫שריף, אני רק רוצה לומר שזו אשמתי.‬
‫לא היה לה שום קשר לזה.‬ ‫אני לוקח אחריות מלאה.‬
‫שום קשר לזה?‬
‫רוצה לנסות שוב?‬
‫ההורים שלך דיווחו שהטנדר נעלם‬ ‫לפני ארבע שעות, והמפתחות לא בבית.‬
‫אני לוקח אותך הביתה.‬
‫או שאעצור את כולכם על בריחה מזירת תאונה.‬
‫בסדר.‬
‫יופי. בואי.‬
‫כן.‬
‫אני חייבת לטפל בזה.‬ ‫תתקשר אליי אחר כך ותוודא שאני בחיים.‬
‫בואי ניקח אותך הביתה.‬
‫היי, רוז, השגתי את הצלב של... ‬
‫הצלב שהם חיפשו, הוא אצלי!‬
‫ימי הזוהר שלנו לא נגמרו, רוז, בסדר?‬ ‫הדבר הזה מכוסה ביהלומים.‬
‫מה עם לימברי והאחרים?‬
‫אל תדאגי לגביהם.‬ ‫-מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאת לא צריכה לדאוג, טוב?‬ ‫טיפלתי בהם.‬
‫הם כבר לא בעסק, טוב? עשיתי את זה לבד.‬
‫רייף, פגעת בהם?‬
‫לא, לא פגעתי בהם.‬
‫רייף, לך הביתה.‬
‫אל תסתבך בצרות עד הבוקר. אנחנו עוזבים מחר.‬
‫רוז, שמעת מה אמרתי?‬
‫הצלב אצלנו! אנחנו לא צריכים לעזוב!‬
‫זה גדול יותר מזה, רייף. עוד תראה.‬ ‫אתה צריך לבטוח בי.‬
‫על מה את מדברת? מה יותר גדול מזה?‬
‫הצלב אצלנו! סיימנו! סוף המשחק, זה נגמר!‬
‫לך הביתה. ניפגש שם.‬
‫רוז.‬
‫- קוסטל ונצ'ר -‬
‫- בלו רידג'‬ ‫תרפיה בחיק הטבע -‬
‫מה זה?‬
‫זה העתיד שלך, קיארה, אם לא תתאפסי על עצמך.‬
‫אתם צוחקים, נכון?‬
‫זה מקום שחוטפים אותך אליו באמצע הלילה.‬
‫"קן הקוקיה" בחיק הטבע.‬
‫לא, זו תוכנית לבני נוער בעייתיים‬ ‫עם בעיות התנהגות.‬
‫אז אני נערה בעייתית?‬ ‫-איך היית מגדירה את זה?‬
‫נעלמת לימים שלמים, קיארה,‬
‫ואז חזרת הביתה וגנבת לי את הטנדר!‬
‫ואז עשית תאונה!‬
‫חשבתי שג'ון ב' ושרה מתו!‬
‫ואתם רציתם שאחזור לבית הספר‬ ‫כאילו שום דבר לא קרה!‬
‫זה לא מה שרצינו.‬
‫כאילו הכול בסדר! שום דבר מזה לא בסדר!‬
‫אני מבינה ששום דבר לא בסדר.‬
‫שום דבר מזה לא בסדר!‬
‫אני אעשה מה שתרצו!‬
‫טוב? אעבוד במשמרות כפולות.‬
‫ועוד איך!‬
‫אני לא רוצה שתחשבו שטעיתי כשעזרתי להם.‬
‫כי לא טעיתי. עשיתי מה שחשבתי לנכון.‬
‫ולא התכוונתי לעשות לכם את כל זה!‬
‫ואני מצטערת.‬
‫סליחה שהתגנבתי מהבית‬ ‫וסליחה שהברזתי מהלימודים.‬
‫זה היה טיפשי, ואני לא... ‬
‫סליחה שנסעתי לצ'רלסטון‬ ‫וגנבתי את הטנדר שלך. אני... ‬
‫מתוקה... ‬
‫לא התכוונתי... ‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אנחנו אוהבים אותך כל כך,‬
‫אבל לבקש סליחה זה כבר לא מספיק.‬
‫אני אגיד לך מה יקרה:‬
‫אין יותר התגנבויות מהבית,‬
‫אין יותר ציד אוצרות,‬
‫ואין יותר פוגס.‬
‫נקודה.‬
‫אחרת תלכי לבלו רידג'.‬
‫המשאית אצלו! הוא שם.‬ ‫-תתכופפו!‬
‫על כמה נתערב שהצלב נמצא במשאית של רייף?‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫היי! חכי.‬
‫מה?‬
‫תקשיבי, לפני שתתנדבי למשימת המוות הזאת,‬
‫אני צריך לדעת כמה דברים.‬ ‫-"משימת מוות". נשמע מוכר.‬
‫שרה, יש לי שאלות.‬
‫לגבי מה?‬
‫לגבינו.‬
‫לגבינו?‬
‫שרה, בחייך.‬
‫אתה רוצה לדבר עלינו עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫אני מצטער, בסדר?‬
‫אני מצטער.‬
‫והייתי צריך להגיד את זה קודם.‬
‫אני רוצה שזה יחזור אלייך.‬
‫תיקחי את זה?‬
‫זה עונה על השאלה שלך?‬
‫כן.‬
‫וכן, אני רוצה את זה בחזרה.‬
‫טוב. תיזהרי.‬
‫היי, אתה רוצה שאני גם אחתן אתכם על הדרך?‬
‫זה היה הזמן הכי טוב?‬ ‫-יכולת להתעכב יותר?‬
‫אמרתי לה להיזהר.‬ ‫-מה היא עושה?‬
‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫אני צריכה את המפתחות!‬ ‫-תחזרי.‬
‫אני נכנסת. יהיה בסדר.‬
‫לא! אל תיכנסי!‬
‫לא אמרת לה לא להיכנס?‬ ‫-אמרתי לה!‬
‫תעשה קול של ציפור!‬
‫מה? ציפור לא נשמעת ככה.‬
‫זו תרנגולת גוססת?‬ ‫-זו שריקה.‬
‫אני קופץ מעל החומה.‬ ‫-קדימה.‬
‫סליחה.‬
‫אפשר לעזור לכם?‬
‫יש לי קליעי ציד בדבר הזה,‬ ‫אז אני לא יכול להחטיא.‬
‫בסדר, חבר, רד מהחומה.‬
‫יפה מאוד. כן.‬ ‫-אדוני, זה לא מה שאתה חושב.‬
‫אתם בצד הלא נכון של האי.‬
‫נראה לי שאתקשר למשטרה.‬
‫אתה לא צריך לעשות את זה, אדוני.‬ ‫-אני אחליט בעצמי מה אעשה.‬
‫אדוני, אני יכול לדבר איתך לרגע?‬
‫רק כדי להסביר?‬
‫היי.‬ ‫-לא, אני מסתדר.‬
‫אדוני, אני יודע שאתה חושב‬ ‫שאנחנו ילדים פרועים מהקאט,‬
‫אבל מר קמרון לא חשב ככה.‬
‫ממש לא.‬
‫היינו הגננים שלו, אדוני.‬
‫רק חיכינו לאחד מעמיתנו הגננים... ‬
‫טומי.‬ ‫-ג'יי... ‬
‫טומי.‬ ‫-טומי.‬
‫שיחזור מנטיעת שורת פרחים‬ ‫לאזכרה של מר קמרון.‬
‫תמשיך לדבר.‬
‫היי!‬
‫רוז חיפשה אותך. היא אמרה‬ ‫שאנחנו יוצאים לטיול או משהו.‬
‫אני לא הולכת איתה לשום מקום.‬ ‫-היא חושבת שכן.‬
‫דרך אגב, איפה היית?‬
‫לכודה בשלושת הימים המוזרים ביותר בחיי.‬
‫יש לי המון מה לספר לך,‬ ‫ואני מצטערת לבקש טובה נוספת,‬
‫אבל כרגע אני זקוקה לעזרתך.‬
‫בתנאי אחד:‬
‫אל תעזבי אותי שוב.‬
‫מבטיחה.‬
‫תעזור לי עם המזוודה?‬
‫אני לא העבד שלך, וויז. אני עסוק, בסדר?‬
‫אני לא מצליחה לסגור אותה. תעזור לי?‬
‫את לא יכולה לעשות את זה בעצמך?‬ ‫-לא. בבקשה?‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אלוהים. נעשה את זה מהר, טוב?‬ ‫יש לי עוד צרות על הראש כרגע.‬
‫זאת המזוודה שלך?‬
‫לקחת יותר מדי דברים, וויז.‬ ‫זאת הבעיה, בסדר?‬
‫את לא צריכה את זה או את זה.‬ ‫-אל תזרוק דברים!‬
‫את לא צריכה את זה.‬ ‫-אני צריכה!‬
‫את צריכה ללמוד לצמצם, אחותי.‬ ‫-אלוהים!‬
‫אלוהים, וויז, אל תיקחי כל מה שיש לך!‬ ‫קצת משמעת עצמית.‬
‫תוודא שהכול נכנס, טוב?‬
‫עוד בעיות שאת רוצה שאפתור לך?‬
‫כן, לא, כן!‬
‫אין לי זמן לזה.‬ ‫-לא, חכה! רייף, לא!‬
‫אבל, רייף, אני צריכה את כל זה!‬ ‫-תמצאי פתרון!‬
‫רייף, אל תרד לשם!‬
‫חבל שעשית את זה.‬ ‫-עזוב אותי! לא!‬
‫היי.‬ ‫-לא!‬
‫אביר מסדר הרודודנדרון ממשיך לחיות... ‬
‫כאן.‬
‫לכן שתלנו את הפרחים האלה.‬
‫ברור, כן‬ ‫-כן, בגלל זה.‬
‫אתה מריח את זה, נכון?‬
‫מה זה, צסטרום לילי?‬
‫לא, זה יותר כמו... ‬
‫אדוני, זו... ‬
‫ויאגרה טבעית.‬ ‫-בסדר!‬
‫זה מה שזה.‬ ‫-באמת?‬
‫רחרוח אחד, ואתה מוכן! מבין אותי?‬
‫העמית שלנו טומי אמור להגיע מייד.‬
‫נהיה בשקט, נסיים ונלך.‬ ‫אני מצטער שהפרענו לך.‬
‫תסיימו ולכו.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריך להשיג כמה פרחים כאלה.‬
‫לילה טוב, אדוני.‬ ‫-לילה טוב, אדוני.‬
‫קדימה.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫מה הקטע?‬
‫מניאק!‬
‫רייף! תן לי לצאת!‬
‫את לא יוצאת משם עד שתירגעי, בסדר?‬
‫לך לעזאזל!‬
‫אני מנסה להיות הגיוני, ואת מתחרפנת.‬ ‫-רייף, מה קורה לעזאזל?‬
‫מי זאת?‬ ‫-רוז?‬
‫רצית את שרה, נכון?‬ ‫-זאת שרה?‬
‫רוז?‬ ‫-כן.‬
‫למה היא נעולה?‬ ‫-רייף נעל אותי פה!‬
‫היא נעולה שם‬ ‫כי לפעמים צריך לבחור בחירה קשה, נכון?‬
‫היא פשוט לא הבינה את זה.‬
‫את אף פעם לא מבינה את זה, נכון?‬
‫תסתום את הפה!‬
‫את צריכה להירגע!‬ ‫-רייף!‬
‫מה זאת אומרת, להירגע? מה הבעיה שלך?‬
‫תעלה. אני אטפל בזה.‬ ‫-וויז?‬
‫טוב.‬ ‫-פשוט לך.‬
‫וויזי!‬ ‫-לך!‬
‫שרה, מתוקה... ‬ ‫-את יכולה לשחרר אותי?‬
‫את צריכה להירגע, מתוקה. טוב?‬ ‫-תשחררי אותי!‬
‫אעזור לך, אבל אני צריכה להביא את המפתח.‬
‫אני לא יכולה לשחרר אותך בלי המפתח,‬ ‫אבל את צריכה להירגע.‬
‫אני כבר חוזרת.‬ ‫-לא.‬
‫רוז!‬
‫בבקשה, אל תעזבי!‬
‫שרה?‬
‫רוז. היי!‬ ‫-היי.‬
‫צריך להתקשר למשטרה. צריך להתקשר... ‬ ‫-שבי. מה קרה?‬
‫יופי. נשימה עמוקה.‬ ‫היי, נשימה עמוקה. זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫חזרתי הביתה וחיפשתי משהו,‬
‫ויש משאית בחוץ.‬
‫תשתי קצת תה.‬
‫יש שם גופה.‬
‫אנחנו צריכות להסגיר אותו.‬ ‫-נרד לשורש העניין, בסדר?‬
‫תעזרי לי להתקשר?‬ ‫-אני אעזור לך. תשתי קצת תה.‬
‫אני מפחדת שרייף הרג עוד מישהו,‬
‫ובפעם הקודמת שהוא עשה את זה... ‬
‫אבא לקח על עצמו את האשמה,‬ ‫וראית מה קרה לו בסוף.‬
‫שרה, את צודקת לחלוטין.‬
‫אמרתי לאבא שלך כל כך הרבה פעמים‬ ‫שמשהו לא בסדר עם רייף.‬
‫אני עייפה מזה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫את רק צריכה להירגע. יהיה בסדר.‬
‫את צריכה לנוח, שרה.‬ ‫-אני לא צריכה.‬
‫לא, את צריכה.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫וכשתתעוררי, הכול יהיה הרבה יותר טוב.‬
‫כן, נצא לטיול קטן.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫מה עשית?‬
‫שרה, אני ממש מצטערת.‬
‫לא יקרה לך כלום, אני מבטיחה.‬
‫אני מבטיחה שלא יקרה לך כלום,‬ ‫אבל הייתי צריכה שתנוחי.‬
‫לא.‬ ‫-עשיתי כל מה שצריך‬
‫כדי שהמשפחה לא תתפרק, שרה.‬
‫רייף, חכה.‬
‫דיברתי עם שרה.‬ ‫-היא אמרה שיש גופה במשאית, נכון?‬
‫כן.‬
‫זה רנפילד.‬
‫לא עשיתי כלום.‬
‫לא עשיתי כלום, בסדר?‬
‫לימברי ירתה בו.‬
‫לקחתי את המשאית‬ ‫והשארתי את הזקנה בהאנגר, בסדר?‬
‫השגתי את הצלב בשביל כולנו, טוב?‬
‫אני השגתי אותו!‬
‫ובדיוק התכוונתי לטפל ברנפילד כשהגעת.‬
‫את צריכה להודות לי.‬
‫תעשה מה שצריך עם הגופה.‬
‫תביא את הצלב למזח.‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫קטן עליי, רוז.‬
‫תסתתר!‬ ‫-זה רייף.‬
‫תסתתר!‬ ‫-לא, חכה! עוד לא!‬
‫אז מה עושים? מה התוכנית?‬
‫יכול להיות שהאקדח אצלו, אז מה היתרון שלנו?‬
‫מרכיב ההפתעה הוא היתרון שלנו כרגע.‬
‫איך נפתיע אותו, ג'יי-ג'יי?‬
‫הצלב שלי אצלו.‬
‫אני עובד על זה!‬ ‫-קדימה.‬
‫אולי נזרוק משהו ונחסום אותו?‬ ‫-מה נזרוק? לאן? לתוך העץ?‬
‫אפשר להשתמש ברוגטקה.‬ ‫-כן.‬
‫פופ!‬
‫מה זה היה?‬
‫הבית שם.‬ ‫-רייף איננו. בוא נסתער על המבצר.‬
‫טוב, בוא נחשוב.‬
‫תתכופף.‬ ‫-מי זאת?‬
‫זהירות על הרגליים שלה!‬ ‫-זאת רוז.‬
‫אחי, תפסו את שרה.‬
‫היא התחרפנה.‬
‫נתתי לה כדור נגד חרדה, היא התחננה.‬ ‫אבל היא תהיה בסדר.‬
‫מה הם עשו לה?‬
‫זהירות על הראש שלה!‬ ‫-בסדר.‬
‫יופי.‬
‫קדימה, וויז!‬
‫היי! תאטו! שרה!‬ ‫-וויזי!‬
‫היי, וויזי! תפתחי את הדלת!‬
‫מה קורה פה?‬
‫אפשר לתת לו להיכנס?‬ ‫-לא!‬
‫למה?‬ ‫-לא!‬
‫וויזי, תפתחי!‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫קדימה, נלך לטווינקי! בוא!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה! אתה רוצה שאני אנהג?‬ ‫-לא, אני מסתדר.‬
‫כן.‬
‫סיבוב שלישי, מניאק.‬
‫עזוב אותי!‬
‫זה אני או התנינים!‬
‫בהצלחה!‬
‫פופ?‬ ‫-קי!‬
‫אני בצרות.‬ ‫-פופ, מה קרה?‬
‫רייף לקח את הצלב.‬
‫קיארה, אני צריך שתבואי.‬
‫- בלו רידג'‬ ‫תרפיה בחיק הטבע -‬
‫התזמון שלך ממש גרוע.‬
‫בבקשה, קי. אני צריך עזרה.‬
‫בסדר, אני באה. איפה אתה?‬
‫אני בביצה ליד אלון המלאך.‬
‫בבקשה, תמהרי.‬ ‫-אני באה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫תודה שבאת.‬ ‫-ברור.‬
‫מה לעזאזל קרה?‬ ‫-לא תאמיני לי כשאספר לך.‬
‫זאת היא! 400 מטר משמאל! 400 מטר!‬
‫עשינו את זה, ילדה. עשינו את זה.‬
‫בוקר טוב, גברת קמרון.‬
‫פופ, תקשיב,‬
‫כשכל זה ייגמר ואני אלך הביתה,‬
‫ההורים שלי כנראה ישלחו אותי מפה.‬
‫אני רוצה לוודא שאנחנו בסדר.‬
‫אולי לא אראה אותך הרבה זמן,‬
‫ואחרי הלילה ההוא... ‬
‫אם פגעתי ברגשות שלך... ‬
‫לא פגעת בי.‬
‫הכול טוב.‬
‫אבל אני מרגישה שפגעתי בך.‬ ‫-קי... ‬
‫אני מבטיח לך שזה בסדר.‬
‫אנחנו חברים.‬
‫וזה הכי חשוב.‬
‫היי.‬
‫אזור ב', נראה לי.‬ ‫-בדיוק.‬
‫שיט!‬
‫רגע. זו הקוסטל ונצ'ר. אני מכיר אותה.‬
‫אבא שלי עבד בה בקיץ שעבר.‬
‫זו ספינת מסחר להשכרה. עבדתי עליה בנמל.‬
‫הצלב שם. תראה.‬
‫בסדר, להעלות!‬
‫קדימה.‬
‫להשיג את זה היה קוץ בתחת.‬
‫אלוהים! אני שונא אותו.‬
‫קדימה, מתוקה.‬
‫הינה היא.‬
‫ג'יי-ג'יי, אנחנו צריכים תוכנית.‬ ‫-אני עובד על זה.‬
‫אפשר להגיע לאסדה הזאת ואז לעלות לסיפון.‬
‫אבל נצטרך להיכנס למים.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫ואז נהיה מטרה נייחת.‬
‫שלום.‬
‫וואו! כמעט הוצאתי לך את העיניים!‬
‫נראית מבוהל בטירוף.‬ ‫-איך מצאתם אותנו?‬
‫איתרנו את הטלפון שלך.‬ ‫-חכם.‬
‫אתה בסדר? מה קרה?‬ ‫-רייף, סיבוב שלישי.‬
‫אתה צוחק עליי? שוב?‬ ‫-הקרב נגמר בתיקו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה הצלב?‬ ‫-כן.‬
‫שרה בת ערובה.‬ ‫-אנחנו חייבים לעלות על הספינה.‬
‫קודם צריך לעבור את הבריונים.‬ ‫-בסדר, בואו נזוז. קדימה.‬
‫פופ! מה אתה עושה?‬ ‫-יש לי רעיון. סמוך עליי.‬
‫לא! היי, תפסיק לרוץ! אנחנו חייבים ללכת.‬
‫סמוך עליי. לכו, אני אפגוש אתכם. לכו!‬
‫לעזאזל!‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫קדימה! זוזו!‬
‫איפה היה הפיצוץ?‬ ‫-שם!‬
‫תתקשרו למכבי האש!‬
‫זה עובד.‬
‫פופ, מה זה היה?‬ ‫-תראה.‬
‫המכולה הזאת עולה לספינה. נעלה איתה.‬
‫אתה איתי?‬ ‫-אתה גאון.‬
‫בוא נלך. היי. מכאן. קדימה.‬
‫רגע. הם שם.‬
‫רגע!‬
‫חשבת על זה עד הסוף?‬ ‫-כן. זו התוכנית.‬
‫אתה קולט שנהיה לכודים, כן?‬ ‫ברגע שניכנס לא נוכל לצאת.‬
‫אני יודע!‬ ‫-היי, אתם לא חייבים לבוא, נכון?‬
‫נכון. זה הקרב שלנו.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫אין מה להפסיד?‬ ‫-אין מה להפסיד.‬
‫זה עדיף על פנימייה.‬
‫קדימה!‬
‫זה היה מטורף, אחי!‬ ‫-זה העיר אותך, אה?‬
‫נראה שהמצב בשליטה.‬
‫נהיה בשליטה רק כשנעמיס את המכולות האלה.‬
‫בסדר, היא מוכנה. תנעל אותה.‬
‫תשים עין עליה.‬
‫הכול נראה בסדר.‬
‫טוב, זו האחרונה. תביאו אותה לשם.‬
‫נעצור את העבודה עד שהכול יסתדר.‬
‫אנחנו בטח במזח עכשיו.‬
‫לכיוון השני. לשם.‬
‫מה זה?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫הוא מסובב אותה.‬
‫אני אדווח על זה בקשר.‬
‫לשם!‬
‫יופי!‬
‫סיימנו?‬
‫הצלחנו!‬
‫שקט!‬ ‫-שקט, ג'יי-ג'יי!‬
‫מה?‬
‫חשבתי ששמעתי משהו.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫אתה רואה משהו?‬
‫לא.‬
‫למה הם כל הזמן עושים את החרא הזה?‬
‫מניאקים.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫היי, מתוקה.‬