‫קיבינימט!‬
‫לא!‬
‫הצילו! אמא! הצילו!‬
‫אמא!‬
‫הולי?‬ ‫-אמא!‬
‫אמא, המפלצת!‬ ‫-מותק, מה את עושה? מה קרה?‬
‫אמא, יש שם מפלצת.‬ ‫-הולי, לאט לאט. אני לא מבינה אותך.‬
‫אמא, יש מפלצת. המפל…‬ ‫-הולי.‬
‫מה שראית, מותק, היה רק סיוט.‬
‫לא, אמא!‬ ‫-מותק, זה היה רק סיוט.‬
‫ראיתי את זה. בבקשה תסמכי עליי, אמא.‬
‫בבקשה, אמא, בבקשה.‬ ‫את חייבת להאמין לי. בבקשה.‬
‫מה לכל הרוחות?‬
‫מה המיקום שלכן? עבור.‬
‫פיקט, חמש דקות משם.‬
‫אתן מקדימות אותנו. תודיעו כשתגיעו.‬
‫בסדר.‬
‫וננסי, תיזהרי.‬
‫תחזיקי חזק.‬
‫קארן!‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫קארן!‬
‫הכול בסדר?‬
‫הולי?‬
‫הולי!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אוי, אלוהים. היי. תתרחק. תתרחק!‬
‫אחורה!‬
‫אמא!‬
‫רוצי!‬
‫אמא!‬
‫אלוהים!‬
‫הולי, תתרחקי!‬
‫תתרחק מהבת שלי!‬
‫אמא, לא!‬
‫הוא בפנים.‬
‫אני רואה. תתכונני.‬
‫ננסי, מה קורה? דברי איתי! מה קורה?‬
‫ננסי!‬
‫תתרחק מהבת שלי!‬
‫אמא!‬
‫אל תנסי לדבר, בסדר? תישארי רגועה, בסדר?‬
‫את תהיי בסדר. יהיה בסדר.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫הולי.‬
‫לכי. לכי!‬
‫את תהיי בסדר, אמא. אני כאן.‬ ‫רק תישארי איתי. בסדר?‬
‫את מסוגלת? את יכולה בבקשה להישאר איתי?‬
‫אני לא אתן שיקרה לך משהו.‬
‫אני אשיג לך עזרה.‬ ‫אני רק צריכה שתחזיקי מעמד, בסדר?‬
‫תחזיקי מעמד.‬
‫- דברים מוזרים 5 -‬
‫- פרק 2: היעלמותה של הולי וילר -‬
‫סימנים חיוניים. דברי איתי.‬ ‫-אישה בת 46.‬
‫קצב לב 120. לחץ דם 103/67.‬ ‫-גבר בשנות ה-40 המאוחרות.‬
‫חבלות קהות מרובות. בטן חלשה…‬
‫דופק לא סדיר וחלש.‬
‫חתכים בחזה הקדמי הימני‬ ‫ופגיעה חודרת בצוואר.‬
‫אנחנו כאן. את בסדר.‬
‫אני מצטערת. תצטרכו לחכות בחוץ.‬
‫אי אפשר להישאר איתה?‬ ‫-צריך לתת לרופאים לעבוד.‬
‫נעדכן אתכם ברגע שנדע משהו, בסדר?‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫…התאמת דם, ולתת את המנה.‬
‫איך דרכי האוויר שלי?‬
‫אולי ארבע צלעות שבורות.‬ ‫-חכו לצנרור.‬
‫- קבלה -‬
‫זה באשמתנו.‬
‫הכול באשמתנו.‬
‫הגענו לשם הכי מהר שיכולנו.‬
‫אני לא מדברת על הערב.‬
‫יכולנו לפעול אתמול,‬ ‫בשבוע שעבר, בסתיו שעבר.‬
‫יכולנו לנסות להוציא אותם מהוקינס,‬
‫או לפחות לספר להם את האמת.‬
‫יכולנו לעשות משהו, כל דבר.‬
‫לא יכולנו לדעת, ננסי.‬ ‫לא יכולנו לדעת שזה יקרה.‬
‫אתה באמת מאמין בזה?‬
‫אחרי כל הזמן הזה, הוא רודף את הולי?‬
‫הולי, שאין לה שום קשר לכל זה.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫זה הגיוני לגמרי.‬
‫וקנה אמר לי שזה יקרה. הוא הראה לי את זה.‬
‫ולא רק את ארבעת השערים.‬ ‫הולי, אמא, אבא, מתים.‬
‫ופשוט בחרנו לא להאמין לו.‬
‫אבל עכשיו הכול מתגשם. אתה לא מבין, מייק?‬
‫וקנה חזר כדי לממש את החזון שלו,‬ ‫כדי להעניש אותנו.‬
‫הוא עשה את זה עם פרד, כריסי ומקס,‬
‫ועכשיו תורנו. והוא לא יעצור.‬
‫הוא לא יעצור עד שנגיר‬ ‫את טיפת הסבל האחרונה.‬
‫אני לא בטוח שזה היה עניין של עונש.‬
‫וקנה לא משאיר דברים פתוחים.‬
‫הוא לא מגלה איפוק.‬
‫כי אם המטרה הייתה לגרום לכם סבל,‬
‫למה להשאיר את ההורים שלכם בחיים?‬ ‫למה לקחת את הולי לעולם ההפוך‬
‫ולא לתת לכם למצוא את הגופה שלה?‬ ‫למה לא לבוא לכאן בעצמו?‬
‫למה לשלוח את אחת מחיות המחמד שלו?‬
‫מה אתה אומר? זה לא וקנה?‬
‫אני אומר שאני לא יודע, וגם אתם לא.‬
‫יש יותר מדי שאלות עכשיו.‬
‫אני רק יודע שיש לי דז'ה וו רציני,‬
‫כי זה בדיוק מה שקרה לוויל‬
‫כמעט בדיוק באותו זמן.‬
‫אתם יודעים מה התאריך, נכון?‬
‫שלושה בנובמבר.‬
‫ויל נלקח בשישה בחודש.‬
‫זה בעוד פחות משלושה ימים.‬
‫שלושה ימים מהיום ששינה הכול.‬
‫אני לא יודע מה איתכם, אבל…‬
‫אני לא מאמין בצירופי מקרים.‬
‫כבר לא.‬
‫אבל החזרנו את ויל. ואנחנו נחזיר את הולי,‬
‫כי היא לא לבד. אילבן שם איתה.‬
‫ואם מישהי יכולה להציל את אחותכם…‬
‫זו אל.‬
‫- כביש חסום -‬
‫הבת מצאה את אמא שלה כאן.‬
‫אנחנו מאמינים שגברת וילר‬ ‫ניסתה לברוח כשהיא הותקפה.‬
‫ואף אחד לא ראה את הפולש הזה?‬
‫לא. עד שהיא חזרה הביתה, הפולש כבר עזב,‬
‫יחד עם אחותה.‬
‫הבת הגיעה לבד?‬
‫זה מה שהיא אמרה לנו, המפקד.‬
‫אני רוצה שתשיג את כל צילומי האבטחה‬ ‫ברדיוס של כשלושה ק"מ מהבית הזה.‬
‫אתה חושב שייתכן שזו היא?‬ ‫-עכשיו.‬
‫הולי!‬
‫הופ.‬
‫הופ!‬
‫הופ?‬
‫אני מצטערת. אתה בסדר?‬
‫אל.‬
‫איך הגעת לכאן?‬
‫רגע.‬
‫רגע. את חייבת…‬
‫את חייבת לצאת מפה. זה לא בטוח.‬
‫יש…‬ ‫-דמוגורגון.‬
‫אני יודעת. הוא מדמם.‬
‫היא כנראה פגעה בו.‬
‫מה? מי?‬
‫קארן. עם היין שלה.‬
‫מה?‬
‫כשאני מחפשת את הולי,‬ ‫אני לא מוצאת אותה, אבל היא בטח קרובה.‬
‫הולי?‬ ‫-אנחנו רק צריכים למצוא את הדם.‬
‫הולי וילר? מה…‬
‫אל, חכי! לעזאזל!‬
‫וואו.‬
‫זה כאילו הכול התחרבש בבת אחת.‬
‫דבר כזה כבר קרה עם החזיונות שלו?‬
‫כאילו, שהאורות משתגעים‬ ‫וכל מכשירי החשמל מקצרים?‬
‫לא.‬
‫אז זו רק עוד התפתחות חדשה ונחמדה.‬
‫אין נתיכים לגיבוי או משהו?‬
‫כן, במחסן, אני חושבת שכן.‬ ‫כלומר, אני מקווה, נכון?‬
‫את רוצה שאני אביא אותם?‬ ‫-כן.‬
‫כן. בטח. אני לגמרי על זה.‬
‫כבר חוזרת.‬
‫אני יודעת שקשה לדבר על זה,‬
‫אבל החזיונות האלה, הם היו כמו אז?‬
‫כמו זיכרונות ההווה שהיו לך?‬
‫רק יותר חזקים.‬
‫זה כאילו שהייתי שם. הייתי ממש שם.‬
‫זה כאילו אני הייתי הדמוגורגון.‬
‫ראיתי את מה שהוא ראה וחשבתי מה שהוא חשב.‬
‫יש לך מושג למה שהוא ירדוף אחרי הווילרים,‬
‫ייקח את הולי?‬
‫אני לא… אני לא בטוח. זה…‬
‫כל כך קשה לזכור הכול. זה…‬
‫זה כמעט כמו חלום.‬
‫זה לא הגיוני. אני…‬
‫כנראה שאיכשהו התחברתי בחזרה למוח הכוורת.‬
‫אבל ניתקנו את הקשר.‬
‫אני לא חושב שזה באמת נותק לחלוטין.‬
‫מאז שהוא לקח אותי, זה כאילו ש…‬
‫השתניתי לצמיתות.‬
‫תחושות החיבור האלה, הן באות והולכות.‬
‫אבל באותו קיץ, אחרי שהשער נפתח,‬
‫הרגשתי אותו שוב.‬
‫וזה נעלם כשהייתי בקליפורניה.‬
‫אבל יום אחרי שחזרתי,‬
‫התחושה חזרה.‬
‫ועכשיו הוא קרוב יותר.‬
‫הוא קרוב יותר מאי פעם.‬
‫אולי אתה כמו מַקְלֵט.‬
‫אתה יודע, כמו מקלט רדיו,‬ ‫רק גרסה אנושית קסומה של זה.‬
‫אני לא מבין.‬ ‫-טוב.‬
‫דמיין שיש לך אנטנה שיוצאת מהראש שלך.‬
‫וקנה משתמש בחלקיקי מצליף המוח‬ ‫כמו בגלי רדיו.‬
‫אז כשהאנטנה קרובה מספיק לגלי הרדיו,‬
‫האות מגיע ברור כשמש.‬ ‫אבל אם אתה רחוק מדי…‬
‫רעש סטטי.‬
‫אז אולי ככה נעשה את זה. ככה נמצא את הולי.‬
‫מה… עם האנטנה שלך?‬
‫קודם היה לי חיזיון ביער ליד בית הספר.‬
‫לא הבנתי את זה בזמנו,‬
‫אבל אולי גם אז ראיתי‬ ‫דרך עיניו של הדמוגורגון.‬
‫ואולי אם אחזור לשם,‬
‫אוכל להתחבר בחזרה למוח הכוורת, לאות.‬
‫ויל.‬
‫ריגלתי אחרי וקנה בעבר.‬ ‫-והוא השתלט עליך.‬
‫אני יודע, אבל…‬ ‫-כמעט מתת.‬
‫וזה יקרה להולי אם לא נעשה משהו.‬
‫אנחנו עושים משהו.‬
‫מחליפים נתיכים?‬
‫צריך להחזיר את החשמל לסקוואק‬ ‫כדי למצוא את הופר.‬
‫הופר, כן. אז זה בגלל החבר שלך.‬
‫הוא הקשר היחיד שלנו לעולם ההפוך, לאל.‬
‫ואיך זה מקרב אותנו להולי?‬
‫היא שם, אמא, לבד. אני יודע איזו הרגשה זו.‬
‫לא אשאיר אותה שם.‬
‫אנחנו נחזיר אותה,‬
‫אבל לא נסכן את החיים שלך כשנעשה את זה.‬
‫את פשוט תעמדי שם?‬ ‫-נכון.‬
‫רגע משפחתי אינטימי. סליחה.‬
‫נתיכים, חשמל. אני אעשה את זה.‬
‫אז כמה זמן זה ייקח?‬
‫לא יותר מדי.‬
‫רק צריך לתת לו להיטען כמה דקות, ולקוות…‬
‫"ורום-ורום."‬
‫רוצה בופר, בזמן שנחכה?‬
‫טוב, כדאי שזה יהיה זריז.‬
‫השומרונית הטובה מחמיצה פנים.‬ ‫נראה שהיא זיהתה אותי.‬
‫זיהתה אותך?‬ ‫-הברזתי לאחותה. כמה פעמים.‬
‫נהדר.‬
‫הצלחת להשיג את ננס?‬
‫אבא בתרדמת מלאכותית ואמא בניתוח.‬
‫נדע מה קורה רק עוד כמה שעות.‬
‫אלוהים אדירים, בנאדם.‬
‫כן.‬
‫אתה חושב שכדאי שנבקר אותה בבית החולים?‬
‫כלומר, אם נצליח להזיז את הטרנטה הזאת.‬
‫לא, ניצמד לתוכנית.‬
‫נחפש באזור ג'י-1.‬
‫נמצא את הופר. נמצא את אילבן ונמצא את הולי.‬ ‫-כן.‬
‫רק… שזה נראה מסובך.‬
‫זה יכול לקחת המון זמן.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יודע, בית החולים בדרך. אפשר פשוט…‬
‫לעבור שם. להביא לננס פרחים או משהו.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה?‬
‫פשוט חשבתי‬
‫שהלילה מכל הלילות, אולי תניח לזה.‬
‫להניח למה?‬
‫לתחרות המאצ'ו המחורבנת הזאת‬ ‫על תשומת הלב של ננסי.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-על מה אני מדבר?‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫אחי, מאז שחזרתי מלנורה,‬ ‫אתה לא מפסיק להשוויץ מולה.‬
‫כאילו אתה יותר טוב ממני.‬ ‫-מה…?‬
‫וזה מספיק מחורבן ביום רגיל,‬
‫אבל עכשיו ההורים שלה‬ ‫נלחמים על חייהם, אחותה נעדרת,‬
‫וכל מה שאתה חושב עליו זה לתת לה פרחים.‬
‫חתיכת אהבל שוביניסט אנוכי!‬
‫יודע מה, באיירז?‬
‫אתה צודק לחלוטין.‬
‫זה שאני דואג לידידתי הטובה, ידידתי,‬
‫כן, זה הופך אותי לאנוכי מבינינו.‬
‫או אולי אתה הבעיה, אחי.‬
‫כי מאז שחזרת מקליפורניה,‬ ‫אתה מתנהג כמו סטלן פרנואידי.‬
‫ואולי אם תפסיק להתרכז בי‬ ‫ותתחיל להתרכז בה,‬
‫אז שניכם סוף סוף תהיו מאושרים.‬
‫כי כרגע, היחידה שיותר אומללה ממך‬ ‫במערכת היחסים הזאת…‬
‫היא ננס.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫ואיך בדיוק הגעת לשם?‬
‫לאן?‬
‫לבית של משפחת וילר.‬ ‫דרך המקלט של הנדרסון?‬
‫לא, ננסי הסיעה אותי.‬
‫ננסי הסיעה אותך?‬
‫כן.‬
‫אנחנו לא נוסעים לשום מקום, נכון?‬
‫נכון?‬ ‫-לא.‬
‫לא, אנחנו נעים במנהרות,‬
‫ולא עולים לפני השטח עד שהוא פנוי,‬ ‫עד שהוא בטוח.‬
‫לבשתי קפוצ'ון.‬
‫אלוהים, זה נהדר.‬
‫אני לא יודע למה זחלנו בבוץ כל הזמן הזה.‬
‫יכולנו להסיע אותך בקפוצ'ון שלך.‬
‫המנהרות איטיות מדי.‬ ‫הולי הייתה בסכנה.‬
‫כן, ועכשיו גם את.‬
‫כי אם הצבא עדיין לא איתר אותך בצילומים,‬ ‫זה יקרה.‬
‫וכשזה יקרה,‬
‫הם יבואו לתפוס אותך בכל הכוח.‬
‫אז צריך לשים לזה סוף לפני שימצאו אותנו.‬
‫זה העניין, לשים לזה סוף?‬
‫הדמוגורגון יכול להוביל אותנו לווקנה.‬
‫איך?‬
‫כשחיפשתי את הולי,‬ ‫לא הצלחתי למצוא אותה, בדיוק כמו עם וקנה.‬
‫אז אולי הוא נמצא איפה שהיא נמצאת,‬ ‫במקום שהכוחות שלי לא מגיעים אליו.‬
‫אני מצטער, אז מה בדיוק התאוריה שלך?‬
‫שהדמוגורגון לקח את הולי וילר הקטנה לווקנה‬
‫כמתנת חג מולד מוקדמת?‬
‫למה וקנה רוצה את הולי וילר?‬ ‫מה ההיגיון בכל זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בדיוק, את לא יודעת,‬
‫כי לא הקדשת מחשבה לשום דבר שעשית הלילה.‬
‫את אימפולסיבית, פועלת לפי רגש,‬ ‫כל מה שלימדתי אותך לא לעשות!‬
‫לעזאזל…‬
‫יותר דם מקודם.‬
‫הוא מאט.‬
‫נוכל לתפוס אותו.‬
‫ולא רגש.‬
‫חוש טבעי.‬
‫אנחנו לא יודעים איפה הופ או אל נמצאים,‬
‫או אם הם מצאו זה את זה‬ ‫או את הולי, או שום דבר.‬
‫אנחנו ממש באפלה כאן למעלה.‬
‫הלוואי שהיו לי בשורות טובות יותר.‬
‫אני מקווה שהעדכון הבא שלי יהיה…‬
‫שאל והופ הצילו את הולי והרגו את וקנה,‬ ‫או משהו בסגנון,‬
‫וכולם בבית חוגגים והכול.‬
‫אבל אם למדתי משהו בשנים האחרונות…‬
‫זה שזה אף פעם לא כזה פשוט.‬
‫אל מדהימה.‬
‫אבל היא לא יכולה לעשות את זה לבד.‬ ‫היא תצטרך את כל העזרה האפשרית.‬
‫היא תצטרך את החבורה, את החבורה בשלמותה.‬
‫וזו הסיבה שאני כאן.‬
‫הקרב האחרון…‬
‫אני חושב שהוא התחיל הלילה.‬
‫ומקס, אנחנו לא יכולים לנצח בלעדייך.‬
‫אם התאוריה שלי נכונה, הזמן אוזל.‬
‫אז אם תכננת לקום לתחייה בזמן הקרוב,‬ ‫זה הזמן.‬
‫אפילו סימן יספיק‬ ‫כדי להוכיח לי שאת עדיין כאן.‬
‫בבקשה, מקס.‬
‫בבקשה.‬
‫תתעוררי.‬
‫רק… משהו.‬
‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫- קמט בזמן‬ ‫מדלן ל'אנגל -‬
‫טוב, אז אתה לא תאמין לזה,‬
‫אבל היא עדיין לא נותנת הערכה‬ ‫מתי נראה את אמא.‬
‫ואפילו לא ביקשתי לראות את אמא.‬ ‫רק ביקשתי לדבר עם הרופא,‬
‫והיא רק אמרה…‬
‫מייק. מייק, אתה מקשיב?‬
‫כן. לא.‬
‫חשבתי על משהו שלוקאס אמר קודם.‬
‫על זה שהוא כבר לא מאמין בצירופי מקרים. ו…‬
‫הולי דיברה איתך פעם על מר וואטסיט?‬
‫ה… חבר הדמיוני שלה מהספר?‬
‫כן, זאת גברת וואטסיט בספר.‬ ‫אז זו ההמצאה שלה.‬
‫לפחות ככה חשבתי.‬
‫כי כשהלכתי לאסוף אותה‬ ‫מבית הספר היום, היא אמרה‬
‫שמר וואטסיט אמר לה שיש מפלצות בהוקינס.‬
‫והוא הזהיר אותה‬ ‫שהמפלצות האלה יבואו לתפוס אותה.‬
‫ובאותו היום, היא באמת נחטפת על ידי מפלצת?‬
‫זאת אומרת, זה חתיכת צירוף מקרים.‬
‫והתאוריה שלך היא מה בדיוק?‬
‫מה אם מר וואטסיט‬ ‫הוא לא יציר הדמיון של הולי?‬
‫מה אם הוא אמיתי?‬ ‫-אמיתי?‬
‫כן, מה אם כן?‬
‫זה לא הגיוני. איך לא ראינו אותו אף פעם?‬
‫אולי ראינו, ופשוט לא ידענו.‬
‫אז מי זה לעזאזל?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫ואיך הוא יודע שהולי בסכנה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫ואם הוא היה מודאג, למה הוא לא הזהיר אותנו‬ ‫או את אמא או עשה משהו?‬
‫אני לא יודע, ננס.‬
‫התאוריה שלי לא שלמה.‬
‫צדקת במה שאמרת קודם.‬
‫יכולנו לעשות יותר‬ ‫כדי להגן על אמא ואבא ועל הולי, ו…‬
‫אני לא רוצה שיהיו לי עוד חרטות.‬
‫ואולי התאוריה שלי שגויה.‬
‫אבל אם לא, אם מר וואטסיט אמיתי,‬
‫אז הוא ידע דברים.‬
‫כמו למה הולי נלקחה או אולי אפילו…‬
‫לאן היא נלקחה.‬
‫ואיך אתה מציע שנגלה מי הבחור הזה?‬
‫קיוויתי שאת תגידי לי.‬
‫את כתבת התחקירים הגאונה, אחרי הכול.‬
‫זה לא הוגן. לפנות לאגו שלי.‬
‫טוב. אני צריכה שתדבר עם פקידת הקבלה‬
‫ותשתמש בפרצוף הילד האבוד והמסכן שלך.‬
‫המה? למה?‬
‫כי היא שונאת אותי ואתה חמוד,‬ ‫ונצטרך את העזרה שלה‬
‫אם אנחנו רוצים להתקרב לאדם היחיד‬ ‫שיודע על מר וואטסיט,‬
‫אמא.‬
‫ובמזל, ג'סיקה חזרה ממסיבה,‬
‫והקסמתי אותה שתיתן לנו כבלים.‬
‫מה שמביא אותנו אליך,‬ ‫כשהגעת עם פרצוף של רוקי בלבואה.‬
‫אז בעיקרון, מכל ההתגנבויות,‬ ‫זאת הייתה האחת שהכי כדאי לפספס.‬
‫אז כל הכבוד, הנדרסון. ממש כל הכבוד.‬
‫שתיקה. זה חדש.‬
‫אני עדיין מעבד, סטיב. זה הרבה.‬
‫הולי?‬
‫למה הולי?‬
‫אולי אילבן תוכל לספר לנו‬ ‫אבל קצת קשה ליצור איתה קשר‬
‫משאיבדנו את הקשר שלנו לעולם ההפוך.‬
‫בסדר. להבא, כשהאורות הופכים‬ ‫מבוהקים מאוד לעמומים מאוד,‬
‫זה אומר שהגנרטור מתחמם‬ ‫אז צריך לכבות הכול.‬
‫מיד.‬ ‫-וואו. נהדר.‬
‫תודה על זה. אני אזכור את זה‬ ‫בפעם הבאה שזה יקרה.‬
‫או אולי, וזו רק הצעה,‬ ‫אתה יכול להיות איפה שאתה אמור להיות.‬
‫הייתי בדרך לסקוואק.‬
‫כשנפלת מהאופניים. נכון.‬
‫תזכיר לי, על מה נפלת? על צמד אגרופים?‬
‫היי, אתם יכולים להיות בשקט שם?‬
‫אני מאזין לאות כאן, למקרה ששכחתם.‬
‫מי זה היה? אנדי והבריונים שלו, נכון?‬
‫התגרית בהם פעם אחת יותר מדי.‬
‫הדאגה שלך כלפיי מדהימה, סטיב.‬
‫הדאגה שלי?‬
‫הפגנתי אך ורק דאגה כלפיך מאז ומתמיד,‬
‫והתעלמת ממני שוב ושוב,‬
‫ועכשיו תראה מה קרה. נדפקנו לגמרי.‬
‫תיקון, נדפקנו כי אתה לא יודע‬
‫דברים הכי בסיסיים כמו איך למנוע נחשול מתח.‬
‫רואה, זאת הבעיה שלך.‬ ‫-זה הדבר הכי קל בעולם.‬
‫אתה לא מודה שטעית.‬ ‫-אמא שלי תמנע נחשול מתח.‬
‫אתה לא מסוגל.‬ ‫-במפתיע, אמא שלך…‬
‫אלוהים אדירים! תעשה את זה פעם אחת!‬
‫פשוט תודה בזה, הנדרסון. שטעית! פישלת!‬
‫היי! אתם יכולים לסתום את הפה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫נראה ששניכם מסתדרים.‬
‫במקרה הזה, אני אוהב את ההצעה שלו.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך יותר.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫יופי.‬
‫כאן שליטת המבוך לגדוד הסיירים.‬ ‫האם שומעים? עבור.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫כמה זמן האור הזה כבר אדום?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫שיט! קבל השטף שוב הפסיק לעבוד.‬
‫זה רע?‬ ‫-יכול להיות.‬
‫זה בר תיקון, אבל זו עבודה לשניים.‬
‫בוא.‬
‫כבר חוזרים.‬
‫קבל שטף?‬
‫כן. שיקרתי, מן הסתם.‬ ‫האור הזה תמיד אדום.‬
‫הכול בסדר גמור, חוץ מ…‬
‫היי.‬ ‫-חוץ מהתוכנית של אמא שלך.‬
‫בלי להעליב את אמא שלך, אבל בחייך.‬
‫הבנים כבר הקיפו את אזור ג'י-1 חמש פעמים.‬
‫וגם אם הם ימצאו את הופר בדרך נס,‬ ‫לאן זה מביא אותנו בדיוק?‬
‫כלומר, הולי עדיין נעדרת.‬
‫לעומת זאת, התוכנית שלך גאונית.‬
‫את חושבת?‬ ‫-לגמרי.‬
‫אם כבר יש לך אנטנה בראש, צריך להשתמש בה.‬
‫מכונת האניגמה ניצחה במלחמה. ידע הוא כוח.‬
‫אז…‬ ‫-אז את רוצה…‬
‫להבריז, להתחפף, לחבר את המוח שלך‬
‫לאות שידור של מפלצת בין-ממדית‬ ‫ולהציל את וילר הקטנה?‬
‫כן, משהו כזה.‬
‫זאת אומרת, אמא שלך תתחרפן,‬
‫והיא כנראה צודקת. זה ממש מסוכן, אבל…‬
‫לא כל מה שאנחנו עושים ממש מסוכן?‬
‫בדיוק.‬
‫אז מה אתה אומר?‬
‫כאן שליטת המבוך לגדוד הסיירים.‬
‫שיהיה.‬
‫מתי הן צולמו?‬ ‫-לפני שלוש שעות, פחות או יותר.‬
‫היו לנו דיווחי תצפיות בעבר.‬
‫כן, אבל הפעם זה שונה.‬ ‫-שונה.‬
‫אל תפריע לי שוב עד שהיא תהיה בידינו.‬
‫היא כאן, ד"ר קיי.‬
‫מה זאת אומרת, "כאן"?‬
‫היי, בחייך. תאטי. חכי רגע.‬
‫מצאתי עוד דם. הוא בטח קרוב.‬
‫חתיכת פרחחית עקשנית שכמוך…‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אנחנו נאבד אותה.‬ ‫זו רק התכווצות. זה מזקנה. חכי רגע.‬
‫היי.‬ ‫-לא, היי!‬
‫זה רק נראה רע.‬
‫איפה למדת לעשות את זה?‬
‫עם מקס.‬
‫קודם לנקות, אחר כך לחטא ואז לחבוש.‬
‫תפסיק לזוז.‬ ‫-כן, טוב, זה צורב.‬
‫זה אומר שזה עובד.‬
‫את יותר דומה לי משחשבתי.‬
‫מה, פרחחית עקשנית?‬
‫שמעת את זה?‬
‫אתה מדבר בקול רם.‬
‫אני מניח שאני פרחח עקשן.‬
‫או לפחות הייתי.‬
‫גם אני לא הקשבתי לאבא שלי.‬
‫תמיד חשבתי שאני יודע יותר ממנו.‬ ‫הייתי מעצבן אותו.‬
‫יום אחד זה התלהט כל כך‬ ‫שהוא לקח אותי למשרד גיוס.‬
‫הכריח אותי להתגייס על המקום.‬
‫הוא חשב שהצבא יעשה לי טוב.‬ ‫ייתן לי מסגרת, קצת משמעת.‬
‫העניין הוא שחשבתי‬ ‫שהייתי חכם יותר מהקצינים.‬
‫ובאמת היית?‬
‫לפעמים.‬
‫אבל בעיקר, לא, הייתי סתם טיפש.‬
‫תמים.‬
‫סמכתי על תחושת הבטן‬ ‫ועל החושים הטבעיים שלי.‬
‫אף פעם… כמוך.‬
‫עשיתי הרבה דברים מטורפים במלחמה הזאת.‬ ‫דברים חסרי אחריות.‬
‫אפשר לכנות אותם אמיצים,‬
‫אבל יש גבול דק בין אומץ לב לטיפשות.‬
‫ראיתי הרבה גברים אמיצים מתים במלחמה.‬
‫חברים שלי.‬
‫הבת שלי…‬
‫שרה.‬
‫היא הייתה אמיצה.‬
‫האדם הכי אמיץ שהכרתי.‬
‫היא הסתכלה למוות בעיניים.‬ ‫היא מעולם לא נבהלה. היא מעולם לא נכנעה.‬
‫נלחמה מכל הלב.‬
‫הרופאים אמרו שהם מעולם לא ראו דבר כזה.‬
‫הם גם חשבו שהיא תשרוד.‬
‫אז בגלל זה אתה לא רוצה שאני אהיה פה?‬
‫כי אתה חושב שווקנה ינצח ואני אמות?‬
‫אני לא חושב…‬
‫אני לא חושב על כלום. אני פשוט…‬
‫אני חי מספיק זמן כדי לדעת ש…‬
‫אי אפשר לסמוך על כלום בחיים האלה.‬
‫אני לא רוצה לאבד אותך.‬
‫אני לא אאבד אותך.‬
‫ולכן לא משנה מה יקרה מעתה והלאה,‬
‫לא משנה לאן יוביל הדם הזה,‬ ‫את צריכה לעשות מה שאני אומר.‬
‫אז לא להיות פרחחית עקשנית כמוך?‬
‫כן, אל תהיי פרחחית עקשנית.‬
‫היי!‬
‫אני מוביל.‬
‫סליחה על ההפרעה, דוקטור,‬ ‫אבל אלה ילדי משפחת וילר.‬
‫מה איתם?‬
‫הם רוצים לדבר איתך. הם אומרים ש…‬
‫מקרה חירום!‬
‫איזה מקרה חירום?‬
‫אחותנו, היא נעדרת, כידוע לך.‬
‫אני מבין. ואני מצטער מאוד.‬
‫אנחנו חושבים שלאמא שלנו יש משהו.‬
‫או יודעת משהו.‬
‫על אחותנו, על מציאת אחותנו.‬
‫והלוואי שיכולתי להכניס אתכם, באמת.‬
‫אבל אמא שלכם מתאוששת מניתוח.‬ ‫המערכת שלה עדיין במצב של הלם.‬
‫ומעבר לזה, הגרון שלה נפגע קשות.‬
‫היא לא תוכל לדבר איתכם, גם אם היא ערה.‬
‫נכון, אבל בכל זאת…‬
‫תקשיבי לי.‬
‫מצאת את אמא שלך בדיוק בזמן כדי להציל אותה.‬ ‫לא כדאי להסתכן עכשיו.‬
‫בסדר, מתוקה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫צריך להחליף סדינים ב-307.‬
‫חדרים 202 ו-203 פנויים וצריך לנקות אותם.‬
‫דניס צריכה עזרה אחר כך…‬
‫מה?‬
‫בוא.‬
‫מה עושים?‬ ‫-מתעלמים מהוראות הרופא.‬
‫הוא אמר שזה מסוכן.‬ ‫-מתי זה עצר אותנו בעבר?‬
‫- תחזוקה -‬
‫חוץ מזה, הרחת את הבל הפה שלו.‬
‫אני לא סומכת על רופאים שמעשנים…‬
‫או קוראים לי "מתוקה".‬
‫- מכונת הלהיטים של הוקינס -‬
‫היי, אני עומד לפנות באירווין.‬
‫סיבוב אחרון סביב האזור?‬
‫כן. לך על זה.‬
‫לא, חכה. שכח מזה.‬
‫נראה לי ששמעתי משהו.‬
‫ברצינות?‬ ‫-זה הופ?‬
‫כן, לא יודע. אני לא מקבל אות במפענח, אבל…‬
‫אני שומע משהו.‬ ‫כן, אני שומע משהו בוודאות.‬
‫זה הוא?‬
‫היי, אחי!‬
‫כן, אנחנו לא בטוחים.‬
‫לא, זה לא הופ.‬ ‫-מה? אז מה זה, לעזאזל?‬
‫לא יודע. זה יכול להיות מיליון דברים.‬
‫שידור צבאי, ערוץ טלוויזיה,‬ ‫כל הפרעה אלקטרומגנטית באזור התדר שלנו.‬
‫אני רק יודע שזה לא משדר הטלמטריה של הופ,‬
‫כי אם כן, זה היה מופיע במפענח.‬
‫אז… החיפוש נמשך.‬
‫היי, אמא,‬
‫תתעלמי. זו אזעקת שווא.‬
‫ג'ונתן, המקלט שלך קשור איכשהו‬
‫לקבל השטף?‬
‫סליחה, אמא. את יכולה לחזור על זה?‬
‫קבל השטף. רובין אמרה שהוא הפסיק לעבוד,‬
‫אבל היא וויל עובדים על זה.‬
‫רציתי לוודא שזה לא פגע בחיבור שלך.‬
‫הלו?‬
‫אתה יודע, עדיין אפשר לחזור אם אתה רוצה.‬
‫האמת שאני יותר מפחד מאמא שלי בשלב הזה.‬
‫הגיוני.‬
‫כאן זה קרה?‬
‫כאן היה לך חיזיון?‬
‫כן. כאן בדיוק.‬
‫אתה… מרגיש משהו?‬
‫לא.‬
‫מה…‬
‫אז מה בדיוק אנחנו עושים עכשיו?‬
‫אם התאוריה שלך נכונה,‬ ‫והמַקְלֵט שלי מבוסס על קרבה,‬
‫אני צריך להתקרב לדמוגורגון‬ ‫כדי להתחבר למוח הכוורת.‬
‫ואולי כשהדמוגורגון עבר פה קודם,‬
‫הוא היה בדרך למאורת המפלצות שלו.‬
‫נכון. מאורת מפלצות.‬ ‫אנחנו כבר כאן, למה לא להתגרות במזל שלנו?‬
‫התכוונתי לשאול אותך,‬ ‫היית בבית החולים אתמול?‬
‫בית החולים?‬
‫לא, לא.‬
‫מוזר. הייתי בטוחה שראיתי אותך שם, אבל…‬
‫ויקי, היא מתנדבת…‬
‫כן.‬ ‫-היא חברה שלי.‬
‫אנחנו חברות. חברות טובות. אבל…‬
‫הקטע הוא שיש אנשים‬ ‫שאולי לא יבינו את החברות שלנו.‬
‫בעיקרון, מה שאני מנסה לומר זה‬ ‫שאם היית שם וראית משהו,‬
‫אולי עדיף שאף אחד לא ידע,‬ ‫שזה יישאר בינינו.‬
‫לא ראיתי כלום.‬
‫סליחה. אני נוטה לקשקש כשאני לחוצה,‬
‫ואמרת משהו על מאורת מפלצות, וחשבתי,‬
‫"מה אם אמא שלך צדקה, ווקנה יחטוף אותך, ו…"‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה… לאן את הולכת?‬
‫זו מנדלה. עשית את זה‬ ‫בכיתה של גברת האריס, כיתה ה'?‬
‫ממש מגניב. אבל במחשבה שנייה,‬ ‫זו לא באמת מנדלה.‬
‫זו רק ספירלה. מנדלות הן מעגלים ממורכזים,‬
‫אבל העיקר הכוונה. אפרופו כוונה,‬
‫אומרים מנדלה,‬ ‫או מנדה-לה, או מנ-דאלה?‬
‫שמעתי צחוק.‬ ‫-מה?‬
‫בחיזיון שלי.‬
‫ילדים צוחקים, משחקים.‬
‫איך זה קשור למאורת המפלצות? ויל!‬
‫זה לא דמוגורגון.‬
‫תיצמדי אליי.‬
‫הופ?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה זה?‬
‫הולי הייתה כאן.‬
‫ממש כאן.‬
‫אולי זו הסיבה‬ ‫שאני לא מוצאת אותה במחשבות שלי.‬
‫הוא לקח אותה…‬
‫מעבר לקיר.‬
‫הוא מגיע.‬
‫תצלע או משהו.‬ ‫-מה?‬
‫תצלע!‬
‫היית פעם בניו אינגלנד?‬
‫היא באמת מדהימה.‬
‫אל תסתכל אחורה.‬
‫איזו מין צליעה זו?‬ ‫-זו צליעה, צליעה רגילה.‬
‫רגע.‬
‫היי, אמא.‬
‫אמא? את שומעת אותנו, אמא?‬
‫אמא?‬
‫את שומעת אותי?‬
‫אמא.‬
‫היי.‬
‫היי, אמא.‬
‫אל תנסי לדבר.‬
‫זה הגרון שלך.‬ ‫הוא יהיה בסדר. הוא יחלים עם הזמן.‬
‫כן.‬
‫אבל אולי תוכלי לכתוב?‬
‫כן? בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫"הולי?"‬
‫כן, זו…‬
‫זו הסיבה שאנחנו כאן, אמא.‬
‫הולי…‬
‫היא נעלמה.‬
‫היי, אנחנו נחזיר אותה.‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫אנחנו חושבים שיש מישהו שיודע איפה הולי,‬
‫יודע למה היא נלקחה ואיפה היא נמצאת.‬
‫אנחנו פשוט לא יודעים איפה הוא.‬
‫אז אנחנו מקווים שאולי את תדעי.‬
‫"מי?"‬
‫אנחנו לא יודעים מה שמו, אבל…‬
‫הולי, היא…‬
‫היא קוראת לו מר וואטסיט.‬
‫בואי.‬
‫אז אני לא מבינה. מה אנחנו עושים כאן?‬
‫אנחנו מחפשים את זה.‬
‫- ראתה מדברת -‬
‫"המורה ראתה אותה מדברת עם ו'."‬
‫ו', הכוונה לוואטסיט?‬
‫"אין שם…"‬
‫"אף אחד."‬
‫בחיזיון שלי קודם, השמיים הסתובבו.‬
‫אז אני חושב שהייתי כאן,‬
‫כאן על הקרוסלה הזאת‬ ‫בהפסקה של הכיתה של גברת האריס.‬
‫המראה!‬
‫דרק, תפסיק!‬
‫תפסיק, דרק! עזוב! לך מפה!‬
‫לא הבנתי. חשבתי שראית‬ ‫דרך העיניים של הדמוגורגון.‬
‫כן. גם אני.‬
‫אבל אמרת בעצמך שווקנה שולט במוח הכוורת,‬
‫מה שאומר שגם הוא חלק מזה.‬ ‫אז כשהוא מחפש את הקורבנות שלו…‬
‫הוא פולש למוח שלהם.‬ ‫-הוא רואה מה שהם רואים.‬
‫הולי תיארה לך את מר וואטסיט?‬
‫אולי מה הוא לבש או משהו כזה?‬
‫הולי, זמן לארוחת בוקר.‬
‫- שעון כ -‬
‫"שעון כיס."‬
‫"גבוה. אפודה."‬
‫טוב, הוא לובש אפודה.‬
‫הוא עדין וטוב לב.‬
‫אז מה אם ראיתי‬ ‫דרך העיניים של הקורבן הבא של וקנה,‬
‫הקורבן שהוא עוקב אחריו,‬ ‫מה שאומר שראיתי דרך…‬
‫העיניים של הולי.‬
‫אבל אם זה נכון, זה אומר…‬
‫שאני הייתי הוא.‬
‫הייתי וקנה.‬
‫הולי אמרה פעם אם יש לו שם פרטי?‬
‫האחרים עוד לא הגיעו?‬
‫לא, עדיין לא.‬
‫אתה תציל גם אותם, נכון?‬ ‫תציל אותם מהמפלצות?‬
‫כן, הולי. אל תדאגי.‬
‫אני אציל את החברים שלך.‬
‫את כל אחד ואחד מהם.‬
‫והמשפחה שלי?‬
‫גם הם באים?‬
‫- הנרי -‬
‫החברים שלך קודם.‬
‫ואז אני אציל גם את המשפחה שלך, כמובן.‬
‫יש לי כאן מקום לכולם.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬