Začali jsme zostra.
Stává se to.
U podobných případů.
Zmizelá bohatá dívka.
Mrtvola v kufru auta.
Pak já, s mými... Nevím...
Problémy.
Nejsem skromný. Jsem opravdu dobrý v tom, co dělám.
Jinak by si mě někdo jako Jonathan Siegel nenajal.
Jen chvilku trvá se zorientovat.
Každopádně zpět k práci.
Bernie Siegel.
Otec Olivie a bývalý manžel zesnulé Rachel Kayeové.
Též filmový producent, ač ne stejné úrovně jako otec.
Prosím, pro vás Bernie. Vypadá to tu báječně.
Jeho poslední hit byl o surfující opici.
- Na úrovni. - Ubytovávám se jen zde, nikde jinde.
Jo, nekompromisní vkus. To oceňuji.
- Pánové, co to bude? - Dva plátky chleba, cottage bokem.
- Horká voda s citronem. - Kávu. Černou.
Dal bych si vejce se slaninou, ale nesmím mastné a slané.
Nicméně co pro vás mohu udělat?
Chci hovořit o Olivii.
Jo, věřte mi, Sugare,
jen mrháte časem a otcovými penězi.
Olivia se vrátí každým dnem. Jako ostatně vždycky předtím.
A zase zamíří na odvykačku.
- Být jejím otcem, budu mít obavy. - Nejste a já je nemám.
Váš otec ano.
Už se to nese.
Něco vám řeknu.
Znám Olivii lépe než kdokoli jiný. Rozhodně lépe než můj otec.
A znám ji sakra lépe než Melanie. To mi věřte.
Bavili jste se včera dobře, co?
Trochu mě to štve, to musím uznat. Je to moje exmanželka.
To jste netušil, co? Pane Soukromé očko,
S Melanií Matthewsovou jste se vzali v Las Vegas na Nový rok 1999.
Za tři dny vás zatkli za ničení majetku,
držení drog, opilost, výtržnost a střelbu.
Hm. Byly to vydařený líbánky.
Prosím. Diskrétně.
Odkud to máte?
Ten typ polaroidového filmu byl na trh uveden v roce 1996.
To jste byl ženatý s Rachel Kayeovou, že?
Vždyť to víte.
Fotil jste ji vy?
Ne, nefotil.
Děkuji, že jste mi řekl pravdu, Bernie. Vážím si toho.
Miloval jste někdy někoho? Myslím skutečně?
Kdyby přišla smrtka a řekla:
„Pokud mi nedáte život svůj,
vezmu život osobě, kterou milujete.“
No, já bych ten svůj dal. Za Rachel.
A zůstala mi po ní jen Olivia.
A jestli si myslíte, že je mi dcera ukradená, trhněte si,
pak si to podtrhněte a jděte do hajzlu.
A to vaše podělaný kafe platím.
Díky.
Něco skrývá. No, každopádně jsem ťal do živého.
Když mě posílají do háje, znamená to většinou pokrok.
Davy Siegel s Kennym, svým věrným stínem.
- Žádný courání, jasný? - Jo.
- A tady? - Projdi ložnici.
Hej, zapni to naslouchání.
Rozkaz.
Špehuje člověka, co má najít jeho sestru.
Proč by to dělal? Čeho se bojí?
Hej,
Máš něco?
Jo, ale... jsou to jen divný časáky...
nebo...
Nic...
- Pomáhá, když jsou blbí. - Mám dopisy.
Sem s nimi. Nafotím je.
Nebývá to taková legrace, ale pomáhá to uvést věci do pohybu.
- Kinofil. - Helen, to jsem já.
- No jo. - Někdo vám bude volat.
Chtějí mluvit s mojí mámou.
Budou vás za ni považovat.
Pánbůh zaplať za papír.
Už se blíží.
Ačkoli sleduju, co Davy dělá, není neškodný.
Zaprvé, nemůže se mi hrabat v minulosti.
Ne, to by vůbec nešlo.
Bernie mi vůbec nepomohl a Davy ještě dvakrát míň.
Snad získám nějaké stopy od Oliviiných přátel.
Jak se to dělá ve filmech.
- První jízda v šestce. - V šestce? Kolik vám bylo?
- Asi 11. - No.
Skoro rok jsme se neviděly.
Protože nepila?
Proč myslíte, že přestala pít?
Zobala, nebo pila více než ostatní?
Jo. Myslím, že nad tím začala trošku ztrácet kontrolu.
- Opravdu? - Kdybyste ji zažil v tom nejlepším.
Dělala věci, co by ostatní dovedly do kriminálu.
Jako co třeba?
Ranec drog.
Ale asi prožila nějaký osudový okamžik,
který ji trochu vyděsil.
Nevíte něco o jejím intimním životě? Přítel?
Ne.
Nelžete mi, že, sluníčko?
Pamatujete si ho s ní?
Ne, nevybavuju si ho.
Nikdo nastálo? Koho by vídala?
- Při těch pařbách ne. - Ale?
Pokaždé někdo jiný. Však to znáte.
Nemám ponětí, ale věřím vám.
HLEDÁ SE PRO VRAŽDU
- Zdravím. - Zdar.
Zahlédl jste ji s ním?
- Nikdy. - Opravdu?
Na tuty. Kupuje jen ode mě. Už delší čas si nic nekoupila.
- Měsíce? Týdny? Jak dlouho? - Nevím. Tak rok.
A co vy ostatní? Berete? Co děláte?
Dodělávám si školu.
- Já... se vzpamatovala. - Ano?
- Co vy? - Bez komentáře.
Jasný.
Kdyby vás něco napadlo, zavolejte na toto číslo. Děkuji.
- Díky za pomoc. - Jasně.
Olivia starý život hodila za hlavu. To je dobrá zpráva.
Ta špatná je, že její nový život
ji asi dostal do ještě větších potíží.
Načase informovat Jonathana Siegela. Chci se na pár věcí zeptat i jeho.
Chlapec v úzkých byl obrovský hit. Fenomenální.
Muž v úzkých bude taky.
To je Davidův velký comeback a nic to nezmění.
Pokud se to dostane na veřejnost, film nebude distribuovat žádné studio
a vašich 60 milionů doláčů vyletí oknem.
Porušil jste základní pravidlo. Použil jste vlastní peníze.
Ta historka se ven nedostane, ne?
Ne. Sedm z osmi obětí podepsalo nenapadnutelnou NDA.
Neříkejte „oběť“.
Starost mi dělá žalující číslo osm.
Osina v prdeli, ale podepíše taky. Věřte mi.
Tak nebo onak, rozmyslí si to.
Zbylých sedm zažilo vaši štědrost na vlastní kůži.
Počkat. Bernie, to mi tu říkáte, že Davy je vinen?
Já něco takového řekl?
- To on neřekl. - A je to David.
A když to osmička nevezme?
Je to slovo proti slovu a setkáme se u soudu.
Ona to vezme.
Neříkejte „oběť“.
To slovo nepoužívejte.
- Tak co myslíš, Johne? - Zatím nevím.
Siegelovi jsou nevšední.
Dobře. Proč?
- Dáte si drink? - Ne, díky.
- Znovu jsem byl za Jonathanem. - A?
Po našem rozhovoru jsem mluvil se členy rodiny.
Tak to mě mrzí. Budu hádat. Bernie.
- Vaše obavy ze zmizení Olivie nesdílí. - Ovšemže ne.
- Vážně? - Ano.
Jo, poslal syna Davyho a jeho bodyguarda,
ať mi prohlídnou pokoj.
- Já zatím snídal. - Bože.
Olivia je břídil. A vždycky bude.
To je optika, která Berniemu vyhovuje nejvíc.
Ať se soustředí na točení blbých filmů a svého debilního syna.
To jsem neměl říkat, že?
Ne všechny Bernieho filmy jsou špatné.
Au.
David je syn Bernieho a Margit Sorensenové?
- Už ji znáte? - Ne.
Další archetyp hamižnosti a sebestřednosti. Příšerná ženská.
Mám pocit, že si jako rodina moc blízcí nejste.
Inu...
Máme své důvody.
Johne, mohl byste mi pomoct?
Zdá se, že jsme probrali všecičko pod sluncem, až na moji vnučku.
Děkuji vám za trpělivost.
Promiňte.
Toto je GPS záznam z Oliviina auta.
Ale.
Posaď se.
No, zjistil jsem, že týden před zmizením
jezdila na dost znepokojivé místo.
Ženu, co tam bydlí, Carmen Vasquezovou, znásilnili a zavraždili.
Auto Olivie tam bylo tu noc, kdy onu slečnu zabili.
A možná to souvisí se smrtí muže, který zabil slečnu Vasquezovou.
Proč si to myslíte?
Jeho tělo totiž leží v kufru Oliviina auta.
Do hajzlu.
Clifford Carter.
Zatčen za napadení, znásilnění a obchod s lidmi.
Johne.
Mrtvola v kufru auta zmizelého výkvětu Hollywoodu.
Posaď se.
Jsem povinen hlásit policii nalezení oběti vraždy, pane Siegele.
Ale neudělal jste to, že?
Budu předstírat, že jsem kufr auta neotevřel.
To bych ocenil.
Avšak stále mám pocit, že je v ohrožení života.
- Ježíši. Bože. - Jo.
Johne.
Je to hodně spletité. Všichni ti lidé a místa.
Otázek už má ubývat...
- Posaď se. - ...ale vrší se další.
Pro mě je otázkou,
zda existuje souvislost mezi zmizením Olivie
- a tím, co se tu ještě vlastně děje... - Fajn. To jsem myslela.
Co?
Nic. Chyběl jsi mi, Sugare.
Ty mně taky.
Jo. Proto mě napadlo, že bude fajn si užít vzájemnou společnost.
- Áá. Případ. Jasně. - Můžeme si jen užít
- přítomnost... - Ovšem.
- ...a najíst se? - Ano. Tak...
- Zkusme to, ano? - Dobře.
Skvělý nápad.
Oběd.
- Jak se máš? - Dobře. Hodně práce.
No vida. Pozoruhodná šéfka. Je nás víc než 15?
Vaření to nezahrnuje.
- Devatenáct. - Panečku, tak 19.
Měj se.
Abych nezapomněl, volal jsem Charliemu.
- Aby mi pomohl se sledováním. - Aniž by ses se mnou poradil?
Byl jsem proaktivní.
Proaktivní. Tak si pamatuj, že k sobě nesmíš přitahovat pozornost.
Já vím.
Fajn. Jak často se to stává?
To nic.
Volals doktoru Vickersovi?
- Myslel jsem na to. - Johne.
Uvidím ho zítra na schůzce, tak to s ním proberu, ano?
Ne, to ne. Zavolej mu dneska.
Jsem v pohodě. Díky za oběd.
Ruby si ráda dělá starosti a proto ji mám rád.
Ale čeká mě práce.
Nejlepší stopa k Olivii vede kolem Melanie Matthewsové,
což se hodí, protože volala, že se chce sejít.
- Ahoj, jsem Melanie. - Ahoj, Melanie.
Jsem alkoholička.
Na setkání jsem dlouho nebyla.
A myslím tím hodně dlouho. Nepila jsem 23 let.
Před 14 dny jsem zas začala pít jako duha.
Ale to skončilo včera v noci.
Včera v noci jsem si do domu přivedla úplného cizince.
A to je něco, co jsem naposledy udělala někdy po dvacítce.
Protože jsem byla na dně, přivedla jsem si domů cizince.
Myslím, že důvod, proč jsme na dně, je prostý.
- Osamělost. - Osamělost.
A máme strach.
Žijeme ve světě s miliony lidí
se schopností milovat a být milován, a přesto...
se prostě nedokážeme dát dohromady.
A je to podle mě jen proto, že se bojíme.
V minulosti jsme se spálili a nechceme to prožít znova.
Tak... jsme prostě podělaný,
děláme špatná rozhodnutí a vezmeme za vděk jakýmkoli náhodným vztahem.
Ale víte, co se včera stalo?
Ten chlap mě nezranil. Neokradl mě.
Ani mě nevojel, i když jsem mu řekla, že si to přeju.
Víte, co udělal?
Postaral se o mě.
Uložil mě do postele a pak odešel.
Technicky vzato jsem pracoval. Což dělám i teď.
Ráno jsem se vzbudila
a napadlo mě,
že mi toho muže snad seslala vyšší moc.
Nebo je to slušný chlap.
Nebo je gay.
Ale ono je vlastně jedno, kdo nebo co ten muž byl.
Záleží na tom, jak jsem se cítila.
A já získala pocit, že si zasloužím druhou šanci.
Takže děkuji.
- Dík, že jste přišel. - Dík za pozvání.
- Chcete mluvit o Olivii? - Ano.
Pořád mám kocovinu. Dáte si něco na zub?
- Jasně. - Svezete mě?
- Mhm. - Dobře.
Po probuzení jsem vyházela alkohol, tak dostanete jen perlivou vodu.
- To je fajn. - Jo. Vím.
Nemůžete se opít.
- Pamatujete si to. - Jo, na to nezapomenu.
Včera jste mě sledoval, Johne Sugare?
- Ne. Naprostá náhoda. - Soukromý detektiv? Ne.
Jen jsem sledoval další stopu.
Tuhle.
- Jo, tu. - Jo.
Když vás zajímala Olivie, mohl jste se zeptat.
Asi bych nevěřil všemu, co byste říkala.
Bohužel pod parou jsem otevřená a střízlivá naopak odměřená.
Musíte být odměřená ohledně Olivie?
To jsem neřekla.
Mohu mít otázku?
Proč zde byla skoro každou noc týden před zmizením?
Proč myslíte, že tu byla?
- Vím to. - Jak to víte?
Z GPS záznamů v jejím autě.
Jak víte, že řídila?
Že si auto někdo nepůjčil?
Bylo to tak?
Tak to je asi ta odměřenost.
Prošel jsem Oliviiny příspěvky na sociálních sítích za uplynulý půlrok.
A většina jsou takové ty běžné věci,
ale změnilo se to, když jste se začaly víc stýkat.
Zaměřila se na něco.
- Na otázku práv žen. - Co... je na tom špatného?
Ne, vůbec... nic.
Našla něco, pro co se nadchla.
Ale když před dvěma týdny zmizela, zmizela i ze sítí, což je znepokojivé.
U závislých lidí změnu v chování něco vyvolá.
Začala asi zase brát drogy. Podívejte...
Asi sem nakráčí co nevidět
s kocovinou, na dně a připravená vyrazit na odvykačku.
To je legrační.
Váš exmanžel dnes ráno pronesl téměř slovo od slova totéž.
Ovšemže pronesl. Společný zájem.
No, zavolal mi po snídani s vámi.
Bernie byl příšerný manžel, ale vždycky byl dobrý přítel.
- Opravdu? - Jo.
- Vlasy, to je pro mě vodítko. - Podívejte.
Viděla jste někdy tohoto muže?
Pokud máte potíže, nebo víte, že je má Olivia,
mohu pomoci. Jen řekněte, co se stalo.
Nikdy v životě jsem toho muže neviděla.
- Proč to děláte? - Co?
Tohle. To divadýlko. Já...
Vím, že lžete. Musím jen zjistit proč.
Možná něco tajíte.
Jako co?
Třeba kde je.
Nebo kde je její tělo.
Vypadněte odsud.
Myslíte si, že jí pomáháte, ale spíš jí škodíte.
- Ven z mého domu. - Budu upřímný.
Olivii najdu.
To je má práce.
A jsem v tom velmi dobrý.
Hned.
Čau, Charlie,
asi ví, kde ta dívka je, a zítra nás tam dovede.
Připrav dodávku, ano?
Uvidíme se ráno. Dobře. Ahoj.
Filmy jsou prostě konspirace.
Myslím to vážně.
Skutečné spiknutí, které na vás nastražili, Florence.
Nastražili to na vás, už když jste byla děťátko.
To abyste všemu věřila.
V ideály a sílu a dobré chlapy a, ovšem, v lásku.
Ale v mém životě Charles Boyer není, Florence.
Nepotkala jsem Clarka Gablea, ani Humphreyho Bogarta.
Nikdy... Nikoho z nich.
Vždyť to víte.
Neexistují. To je smutná pravda.
Opět to auto.
Někdo mě sleduje.
Blíž, pak dál, drží si odstup.
Jsou dobří, ale vidím je.
Hej! Hej! Hej!
Carle?
Wiley.
Viděl někdo Carla?
- Vysoký blonďák. Carl? - Ne.
- Carle! - Padej vodsud, chlape.
Litujeme.
- Voláte... - Sakra.
- ...na zrušené číslo. - Pojď sem.
Běž dovnitř. Tak pojď. Hodný kluk. Hodný kluk.
HLEDÁNÍ KONTAKTU VYHLEDÁVÁNÍ POLOHY...
Já vím. Já vím.
Co se starám?
Co je mi po tom?
Jo, často si kladu tutéž otázku.
Tak dobře.
Krucinál, Carle.
Kdo sakra seš?
Co jste mu dal?
Vodpal.
Hej!
Nerad lidem ubližuju.
Vážně nerad.
Nebyl jsem tu.
To mám na mysli.
Předávkování drogami. Dochází k němu dennodenně.
Koho to zajímá?
Proč mám takový vztek? Jak to, že vůbec něco cítím?
- Ahoj. - Ahoj.
Vyrušuješ. Hrajeme bridž.
Bridž v úterky večer. Zábava.
- Fajn. Dobrou noc, Johne. - Mohu dál?
Nějaký nečekaný zvrat v případu Siegel?
Ne. Ne, ani ne. Ne. Já...
- Musí někde zůstat. - Johne.
Tady bydlí Mirembe.
A ta má jediné pravidlo.
- Žádní psi. - Jo.
Tak dobře.
No, šedý Volkswagen.
Cože?
Dneska mě sledoval šedý Volkswagen. Napadá tě, kdo by to mohl být?
Že by Sieglovi, aby tě měli pod dohledem?
Ne, myslím, že je to někdo jiný.
Postaral ses o našeho přítele z kufru?
Udělej to.
Pojď.
Velká chyba. Mohli se spřátelit.
Právě odešel. Říkal, že se na něj někdo pověsil. Ne, očividně ho sledují.
No to mě podrž.
Zbavit se těla?
Někdo mě předběhl.
Co to je?
Časáky o filmech. O kterých jsem neslyšel.
O kterých neslyšel nikdo.
Co je tohle?
Dopisy od jeho matky.
Jo, tady.
Vy jste to vzali?
Co? To už četl.
- Příště, Davy... - David.
Příště, Davide, nechej fotit Kennyho, ano?
Fajn. Co je sakra tohle?
No, pozvánka.
Jo. To vidím, ale kam?
Nevím. Já... Já to gůglil a nic nenašel.
Není tam místo, pane.
Jen datum a čas. Zítra v noci.
A co ta štěnice?
Nic. Musel ji najít.
Poslouchejte a učte se.
Uvažuji o svém životě jako o ekosystému.
- Víš, co to je? - Ano, vím.
Dávej pozor. V mém ekosystému jsem já, moje žena, moje děti
a moje produkční firma.
Zajímá mě jen můj ekosystém.
Když do něj vstoupí cizí těleso, vyhlásím poplach
a uvažuju: „Je to pozitivní, nebo negativní?“
A jsem schopný odpovědět jedině tehdy, když pochopím to cizí těleso.
Nechceme, aby se po Olivii díval na zoubek někomu dalšímu.
Třeba tobě, Davide.
O panu Johnu Sugarovi laskavě zjisti všechno, co jde.
Tak jo.
- Zítra večer podej zprávu. - Jasně.
Clifford Carter a Carmen Vasquezová.
ZNÁSILNĚNÍ A VRAŽDA VÝCHOD LA
Jak to souvisí s Olivií? Proč to nevidím?
Nemám se do toho plést.
Jen pozorovat a podat zprávu.
Sepsat to.
To je hlavní mise.
Teda takový je aspoň záměr.
Tedy to nám říká Ruby,
ale nemůžu si pomoct.
Nemůžu přestat.
Angažuju se.
Připomíná mi Djen.
Snad to bude mít odlišný konec. Ale, jo...
Připomíná mi sestru.
Najdu ji.
Ona tam někde je.
Ne. Zpátky do bytu.
Buenas noches.
Teresa, že?
Odvede děti do ložnice,
ať sledují TV.
Nebo je dám jemu.
A jdeme na film.
Ándele. Jasné?
Takže, Tereso, hledám svého přítele.
Clifforda Cartera. Šukal tvoji sestru.
Neznám ho.
Nelži mi.
Hele, fakt mi nelži.
Jestli mi znovu zalžeš, dám ti pořádnou ránu do ksichtu.
Jasný?
Clifford je moje pravá ruka.
Ví o mně a mých klientech věci, který nechci, aby věděl někdo jinej.
A všechny sračky... moje sračky... si uložil do svýho mobilu.
Ale teď se Clifford dva týdny neukázal, ani neozval.
Jsem nervní.
Chápeš to?
Ano.
Než zmizel, poslal mi tuhle zprávu.
JEBU JI
Sestra Carmen, že?
Ano.
Dva týdny jsem zjišťoval, co to je za čubku.
V dokonalým světě bychom hodili řeč s Carmen o tom,
co je s mým chlapíkem.
Ale svět dokonalej není, protože je mrtvá.
Ale můžem přece mluvit s tebou, že, Tereso?
- Ano. - Jo.
Tuhle zprávu poslal potom.
Tušíš, kdo to je?
NENÍ TI TA KUNDA POVĚDOMÁ?
Děkuju.
Děkuju. Děkuju.
Ona... ví.
Tak si s ní poklábosíme.
Překlad titulků: Kateřina Jabůrková