Sunki pradžia.
Pasitaiko.
Tokiais atvejais, kaip šis.
Dingsta turtinga mergina.
Bagažinėje randamas negyvėlis.
Ir aš su savo... nežinau...
problemomis.
Nesiruošiu kuklintis.
Aš puikiai išmanau savo darbą.
Antraip toks žmogus kaip Džonatanas Sigelis nebūtų į mane kreipęsis.
Man tik reikėjo trupučio laiko susikaupti.
Ką gi, kimbam į darbą.
Bernis Sigelis -
Olivijos tėvas ir buvęs velionės Reičelės Kei vyras.
Taip pat kino prodiuseris, nė iš tolo neprilygstantis savo tėvui.
Prašau, vadinkit mane Berniu. Graži vietelė.
Paskutinis jo garsus filmas buvo apie beždžionę banglentininkę.
Labai prašmatni.
Kai būnu mieste, visada apsistoju tik čia.
Taip, nepriekaištingo skonio žmogus. Vertinu tai.
Klausau, ponai. Ko pageidausite?
Du baltos duonos skrebučius. Ir truputį varškės.
- Ir karšto vandens su citrina. - Juodos kavos.
Iš tiesų tai norėčiau kiaušinienės su kumpiu,
bet laikausi griežtos dietos.
Nesvarbu. Kuo galėčiau jums padėti?
Norėčiau pasikalbėti apie Oliviją.
Ką gi. Pasakysiu taip, Šugeri.
Manau, jūs tik švaistote savo laiką ir mano tėvo pinigus.
Olivija greitai pasirodys. Kaip visada.
Ir vėl keliaus į reabilitacijos kliniką.
Jei būčiau jos tėvas, sunerimčiau.
Jūs ne tėvas, o aš nematau reikalo nerimauti.
Jūsų tėvas nerimauja.
Prašau.
Pasakysiu jums štai ką.
Pažįstu Oliviją geriau už kitus. Ir tikrai geriau nei mano tėvas.
Ir žymiai geriau nei Melani. Patikėkit.
Vakar neblogai su ja pasilinksminot, ar ne?
Man tai šiek tiek nemalonu. Turiu pasakyt. Na, ji mano buvusi žmona.
Jūs šito nežinojot, pone privatus detektyve, tiesa?
Judu su Melani Metjus susituokėt Las Vegase, Nevadoje,
1999-ųjų išvakarėse.
Po trijų dienų jus abu suėmė už tyčinį turto sugadinimą,
narkotikų laikymą, netinkamą elgesį apsvaigus nuo alkoholio
ir šaunamojo ginklo panaudojimą.
Buvo velniškai geras medaus mėnuo.
Prašau. Diskretiškai.
Iš kur ją gavote?
Tokia „Polaroid“ juosta pasirodė 1996 m.
Tada buvot vedęs Reičelę Kei, tiesa?
Žinot, kad buvau.
Jūs fotografavote?
Ne, ne aš.
Ačiū, kad pasakėte tiesą, Berni. Esu labai dėkingas.
Ar esat ką nors mylėjęs? Na, iš tiesų mylėjęs?
Pavyzdžiui, jei pas jus ateitų baisioji giltinė ir pasakytų:
„Atimsiu žmogaus,
kurį taip myli, gyvybę, jei mainais neatiduosi savosios.“
Na, aš būčiau atidavęs gyvybę. Už Reičelę.
Olivija yra viskas, kas man po jos liko.
O jei jūs galvojat, kad man nerūpi mano dukra, jūs klystat,
todėl atsikniskit nuo manęs ir eikit velniop.
Sumokėsiu už jūsų sumautą kavą.
Ačiū.
Jis kažką slepia. Arba užlipau jam ant skaudamos vietos.
Na, kai tave pasiunčia velniop, jau yra pažangos ženklas.
Deivis Sigelis ir jo ištikimasis tarnas Kenis.
- Tik paskubėkim. - Gerai.
- Čia patikrinai? - Apžiūrėk miegamąjį.
Įjunk pasiklausymo įrangą.
Gerai.
Šnipinėti žmogų, kurį pasamdė jo seseriai surasti.
Kodėl jis taip elgiasi? Ko jis bijo?
Radai ką nors?
Taip, bet... Tik kažkokius keistus žurnalus...
...ar kažką. Nieko...
Nėra piniginės. Nėra...
- Su kvailiais viskas paprasta. - Pala. Čia kažkokie laiškai.
Nešk juos čia. Aš nufotografuosiu.
Ne tiek smagu, kiek palengvina darbą.
- Kinomanas. - Labas, Helen. Čia aš.
- Tikrai taip. - Tau kai kas paskambins.
Jie nori pasikalbėt su mano mama.
Turbūt galvoja, kad tai tu.
Gerai, kad buvo laiškų.
Jau netrukus.
Tai, kad galiu nuspėti Deivio veiksmus, dar nereiškia, kad jis nekelia pavojaus.
Negaliu jam leisti kapstytis po mano praeitį dėl vienos priežasties.
Ne, šito tikrai nebus.
Bernis nedavė jokios naudos, nekalbant apie Deivį,
tikiuosi ką nors sužinoti iš Olivijos draugų.
Žinote, kaip filmuose.
Pirmą kartą apsinešėm gal šeštoje klasėje.
Šeštoje klasėje? Kiek jums buvo metų?
Tipo, 11.
Bet mes su ja nesimatėm gal jau metus.
Nes ji nebevartojo?
Kaip manot, kodėl ji nebenorėjo nevartoti?
Ji vartojo narkotikus ar gėrė alkoholį daugiau už kitus?
Taip. Manau, ji nebesugebėjo valdytis.
- Esate tikra? - Reikėjo matyt ją, kai ji buvo viršūnėje.
Ji tiek yra prikrėtusi, kad kiti vaikai jau būtų atsidūrę už grotų.
Pavyzdžiui?
- Daug narkotikų, žmogau. - Aišku.
Manau, jos gyvenime įvyko kažkoks pokytis,
kuris ją labai išgąsdino.
Gal žinote ką nors apie jos meilės reikalus? Vaikinus?
Ne.
Juk tu man nemeluoji, saulele, tiesa?
Ar matėte ją su juo?
Ne, neprisimenu.
Nieko pastovaus? Jokio vaikino?
- Mes ne taip linksminomės. - Tikrai?
Tai vykdavo kaskart su kitu vaikinu. Juk žinote, kaip būna.
Neturiu supratimo, bet patikėsiu jūsų žodžiu.
IEŠKOMAS ŽUDIKAS
- Sveiki. Džonas Šugeris. - Labas.
Ar kada matėte ją su juo?
- Nesu jo matęs. - Esate tikras?
Šimtu procentų. Ji perka tik iš manęs. Bet jau seniai nieko nepirko.
- Mėnesius, savaites? Kaip seniai? - Nežinau. Mažiausiai metus, žmogau.
Kaip jūs, merginos? Vis dar vartojate? Kaip yra iš tiesų?
Aš baigiu mokslus.
- Aš stojau į doros kelią. - Tikrai?
- O jūs? - Be komentarų.
Taip ir maniau.
Gerai. Na, jei dar ką nors prisiminsit, paskambinkit man. Ačiū.
- Ačiū, kad skyrėte laiko. Ką gi. - Gerai. Žinoma.
Regis, Olivija iš tikrųjų pakeitė gyvenimo būdą.
Tai - gera žinia.
Bloga žinia ta, kad naujasis gyvenimo būdas
kažkokiu būdu įvėlė ją į dar didesnę bėdą.
Metas pasikalbėti su Džonatanu Sigeliu dar kartą. Jam irgi turiu kelis klausimus.
„Berniukas kampe“ sulaukė didžiulio pasisekimo. Tai - fenomenas.
Toks bus ir „Vyras kampe“.
Tai - didysis Deivido sugrįžimas, ir niekas to nepakeis.
Jei ši žinia pateks į viešumą, nė viena studija nesiims tavo filmo,
ir tu prarasi 60 ml. dolerių.
Tu sulaužei pagrindinę prodiusavimo taisyklę, Berni.
Panaudojai savo pinigus.
Ši žinia nepateks į viešumą, ar ne?
Ne. Su septyniomis iš 8 aukų esam pasirašę griežtas konfidencialumo sutartis.
Nevadink jų aukomis.
Bet mane jaudina aštuntoji kaltintoja.
Ji tikra rakštis subinėj, bet mes susitarsim. Patikėk manim.
Vienaip ar kitaip ji pasiduos.
Na, likusioms septynioms buvo tikrai dosniai atsilyginta.
Minutėlę. Berni, nori pasakyt, kad Deivis yra kaltas?
Aš taip sakiau, mieloji?
- Jis to nesakė. - Ir jis - Deividas.
Kas, jei nesusitarsim su aštuntąja?
Jei nesusitarsim, susitiksim su ja teisme.
Susitarsim.
Nevadinkit jų aukomis.
Niekas nevadinkit jų aukomis.
- Na, ką pasakysi, Džonai? - Nežinau.
Na, ta Sigelių šeima - ne tokia jau paprasta.
Aišku. Kodėl?
- Išgersit? - Ne, ačiū.
- Dar kartą pasikalbėjau su Džonatanu. - Nieko sau. Ir?
Po mūsų susitikimo pasikalbėjau su keliais jūsų šeimos nariais.
Apgailestauju. Bandysiu spėti. Bernis.
Taip. Jis nesijaudina taip kaip jūs
- dėl Olivijos dingimo. - Savaime suprantama.
- Tikrai? - Tikrai.
Taip, jis pasiuntė savo sūnų Deivį ir jo asmens sargybinį
pašniukštinėti mano viešbučio kambaryje,
- kol mudu pusryčiavome. - O Dieve.
Olivija yra nevykėlė. Ir visada tokia bus.
Šis naratyvas labai palankus Berniui.
Leidžia jam sutelkti dėmesį į prastų filmų kūrimą ir jo idiotą sūnų.
Neturėčiau to sakyti, tiesa?
Ne visi Bernio filmai yra prasti.
Deividas yra Bernio ir Margitos Sorensen sūnus?
- Jau kalbėjotės su ja? - Ne.
Dar vienas savanaudiškumo pavyzdys. Siaubinga moteris.
Įtariu, kad jūsų šeima nėra labai artima.
Na...
visi turime savų priežasčių.
Džonai, gali man padėti?
Na, regis, apkalbėjom viską, kas įmanoma, išskyrus mano anūkę.
Ačiū už kantrybę.
Atleisk.
Čia GPS įrašas iš Olivijos automobilio.
Liaukis.
Džonai, sėskis.
Išsiaiškinau, kad savaitę iki dingimo
ji buvo kelis kartus nuvažiavusi į vietą, kuri sukėlė man nerimą.
Tuo adresu gyvenusi moteris Karmen Vaskez
buvo neseniai išprievartauta ir nužudyta.
Olivijos automobilis ten buvo tą vakarą, kai panelė Vaskez buvo nužudyta.
Ir tai gali būti kažkaip susiję su vyro,
kuris nužudė panelę Vaskez, mirtimi.
Kodėl taip galvojate?
Todėl, kad jo kūnas yra Olivijos automobilio bagažinėje.
Velnias.
Klifordas Karteris.
Buvo suimtas už smurtą, išprievartavimą ir prekybą žmonėmis.
Džonai.
Dabar guli negyvas dingusios Holivudo turtuolės automobilyje.
Sėskis.
Privalau pranešti policijai
apie rastą žmogžudystės auką, pone Sigeli.
Bet nepranešėt, tiesa?
Apsimesiu, kad tos bagažinės nebuvau atidaręs.
Būčiau dėkingas.
Bet vis viena manau, kad jos gyvybei gresia pavojus.
- Jėzau. Dieve mano. - Taip.
Džonai.
Viskas kažkaip susipynę. Tai... Visi tie žmonės, supranti, tos vietos.
Man jau reikėtų susiaurinti ratą...
- Sėskis. - ...bet viskas nevaldomai plečiasi.
Pagrindinis klausimas,
ar egzistuoja ryšis tarp Olivijos dingimo
- ir to, kas vyksta su... - Gerai. Na, štai.
Kas?
Nieko. Pasiilgau tavęs, Šugeri.
Ir aš tavęs.
Taip. Todėl ir pamaniau, kad būtų smagu
pasidžiaugti vienas kito draugija.
- Darbas. Aišku. - Galime tai padaryt? Tiesiog pasidžiaugti
- vienas kito draugija... - Žinoma.
- ...ir pavalgyti? - Žinoma. Pabandom...
- Pabandom, gerai? - Gerai.
Tai buvo puiki mintis.
Priešpiečiai.
- Kaip tau sekas? - Puikiai. Daug darbo.
Tik pamanyk. Esi išties puiki šefė.
Kiek žmonių vadovauji? Daugiau nei 15?
Nors tai nesusiję su maisto gamyba.
- Devyniolikai. - Devyniolikai?
Iki, Mirembe.
Tiesa, kol nepamiršau, jau paskambinau Čarlei,
- kad padėtų man su sekimu. - Nepasitaręs su manim?
Parodžiau iniciatyvą.
Iniciatyvą. Aišku. Tik nepamiršk, kad veikti reikia itin atsargiai.
Žinau.
Gerai. Kaip dažnai tai būna?
Viskas gerai.
Skambinai gydytojui Vikersui?
- Ruošiausi. - Džonai.
Rytoj pasimatysiu su juo susitikime ir pasikalbėsiu. Gerai?
Ne, negerai. Paskambink jam šiandien.
Viskas gerai. Ačiū už priešpiečius.
Rubė labai rūpestinga, myliu ją už tai.
Bet manęs laukia darbas.
Vienintelis ryšys, galintis padėti rasti Oliviją, yra Melani Metjus,
juolab ji pati paskambino ir pasakė, kad norėtų susitikti.
Sveiki, aš vardu Melani.
Labas, Melani.
Esu alkoholikė.
Jau seniai nebuvau susitikime.
Labai seniai. Nevartojau alkoholio 23 metus.
Bet prieš dvi savaites ėmiau lakti kaip arklys.
Bet visa tai baigėsi vakar.
Nes vakar parsivedžiau į namus visiškai svetimą žmogų,
o to nebuvau dariusi nuo tada, kai man buvo apie 30 metų.
Bet kadangi buvau apsinešusi, parsivedžiau į namus svetimą žmogų.
Manau, priežastis, kodėl apsinešam, yra labai paprasta.
- Jie vieniši. - Mes vieniši.
Ir mes bijome.
Pasaulyje gyvena milijonai žmonių,
kurie nori mylėti ir būti mylimi, bet kažkodėl...
ne visiems tai pavyksta.
Manau, todėl, kad mes bijome.
Mes buvom įskaudinti praeityje ir daugiau to nenorim.
Todėl mes svaiginamės,
priimam neteisingus sprendimus
ir užmezgam ryšius su bet kuo.
Bet žinote, kas nutiko vakar?
Tas vyras manęs neįskaudino. Jis manęs neapvogė.
Jis net neišdulkino manęs, nors aš ir siūliausi.
Ne. Žinote, ką jis padarė?
Jis pasirūpino manimi.
Jis mane apkamšė ir išėjo.
Tiesiog dirbau savo darbą. Kaip ir dabar.
Kai pabudau šį rytą,
mane sukrėtė mintis,
kad šį vyrą man atsiuntė iš aukščiau.
Arba jis paprasčiausiai padorus žmogus.
Arba gėjus.
Bet, žinote, visai nesvarbu, kas jis toks.
Svarbiausia yra tai, kokį jausmą jis man suteikė,
o jis suteikė man jausmą, kad esu verta antrojo šanso.
Taigi, ačiū.
Ačiū, kad atėjai.
Ačiū, kad pakvietei.
- Nori pasikalbėti apie Oliviją? - Noriu.
Vis dar jaučiu pagirias. Gal užkandam?
- Žinoma. - Paveši mane?
Puiku.
Pabudusi išpyliau lauk visą alkoholį, tad galiu pasiūlyti tik gazuoto vandens.
- Man tinka. - Taip, žinau.
Tu nepasigeri.
- Prisimeni. - Taip, to niekada nepamiršiu.
Taigi, ar vakar tu mane sekei, Džonai Šugeri...
- Ne. Ne, tai buvo tik sutapimas. - ...privatus detektyve? Ne.
Tiesiog sekiau kita nuoroda.
Šita.
- Taip, šita. - Taip.
Na, jei norėjai pasikalbėt apie Oliviją, galėjai taip ir sakyti.
Abejoju, ar vakar būčiau patikėjęs nors vienu tavo žodžiu.
Nenorėčiau tau to sakyti. Apsvaigusi esu kaip atversta knyga.
Būdama blaivi esu velniškai uždara.
Būsi uždara pokalbyje apie Oliviją?
Aš to nesakiau.
Galiu paklausti?
Kodėl savaitę prieš dingimą ji čia buvo kone kiekvieną vakarą?
Kodėl manai, kad ji čia buvo?
- Žinau, kad ji čia buvo. - Iš kur?
Jos automobilyje yra GPS registratorius.
Iš kur žinai, kad vairavo būtent ji?
Gal jos automobiliu pasinaudojo kitas žmogus?
Ar taip ir buvo?
Tai štai ką reiškia tavo uždarumas?
Na, peržiūrėjau Olivijos žinutes socialiniuose tinkluose
per paskutinį pusmetį.
Kaip ir nieko ypatingo,
bet viskas pasikeitė, kai ji ėmė leisti daugiau laiko su tavim.
Supranti, pasikeitė jos susidomėjimas.
- Ji ėmė domėtis moterų teisių klausimais. - Kas čia blogo?
Ne, nieko tokio.
Manau, ji pagaliau atrado tai, kas ją iš tikrųjų domina.
Bet prieš dvi savaites, kai ji dingo, na,
ji dingo ir iš socialinių tinklų, štai kas kelia nerimą.
Na, priklausomybė keičia žmogaus elgseną.
Gali būt, kad ji vėl ėmė vartoti. Klausyk, tai...
Ji gali pasirodyti bet kurią minutę,
kenčianti nuo abstinencijos ar apsvaigusi ir vėl pasiruošusi tęsti reabilitaciją.
Keista.
Tavo buvęs vyras šįryt man sakė lygiai tą patį
ir beveik tais pačiais žodžiais.
Aišku, kad taip. Visapusė gynyba.
Taip, po judviejų pusryčių jis man paskambino.
Bernis buvo blogas vyras, bet jis visada buvo geras draugas.
- Tikrai? - Taip.
- Tas mostas daug ką pasako. - Pažvelk.
Pasakyk, ar kada nors matei šį vyrą.
Melani, jei tau kas nors gresia arba žinai, kad Olivija bėdoje,
galiu padėti. Tiesiog pasakyk, kas nutiko.
Nesu to vyro akyse mačiusi.
- Kodėl taip elgiesi? - Kaip?
Šitaip. Apsimeti. Aš...
Žinau, kad meluoji. Tik nesuprantu, kodėl.
Tu ką nors slepi?
Pavyzdžiui?
Pavyzdžiui, kur ji yra.
Arba kur galima rasti jos kūną.
Lauk iš mano namų.
Žinau, tu galvoji, kad padedi jai, bet taip tik dar labiau jai kenki.
- Gerai, lauk iš mano namų. - Sakau tau tiesiai šviesiai.
Aš surasiu Oliviją.
Toks mano darbas.
Ir aš puikiai jį išmanau.
Išeik.
Sveika, Čarle.
Manau, ji žino, kur mergina, ir rytoj mus pas ją nuves.
Paruošk autobusiuką, gerai?
Pasimatysim ryte. Gerai. Iki.
Žinai, manau, kad filmai yra sąmokslas.
Aš rimtai.
Filmai tikrai yra sąmokslas, nes jie apgaudinėja, Florensai.
Jie apgaudinėja tave nuo vaikystės.
Jie verčia tave patikėti viskuo.
Idealais, galia, gerais žmonėmis ir, žinoma, meile.
Bet mano gyvenime nėra Šarlio Bojė, Florensai.
Nesu sutikusi Klarko Geiblo. Nesu sutikusi Hamfrio Bogarto.
Nesu sutikusi nė vieno iš jų.
Supranti, apie ką aš.
Jų paprasčiausiai nėra, Florensai. Faktas kaip blynas.
Vėl ta mašina.
Kažkas mane seka.
Tai artyn, tai tolyn, bet išlaiko atstumą.
Jie šaunuoliai, bet aš juos matau.
Karlai?
Vaili.
Nematėt Karlo?
- Toks aukštas. Blondinas. Ne? Karlas. - Ne.
- Karlai! - Dink iš čia, žmogau.
Atsiprašome.
- Jūs paskambinote... - Mėšlas.
- ...išjungtu telefono numeriu. - Eikš.
Šok vidun. Nagi. Gerutis.
KONTAKTŲ PAIEŠKA VIETOS NUSTATYMAS...
Žinau.
Kas man darbo?
Koks mano reikalas?
Taip. Dažnai sau užduodu šį klausimą.
Gerai.
Po galais, Karlai.
Kas tu toks, bliamba?
Ką jam davei?
Atšok.
Man nepatinka skriausti žmones.
Labai nepatinka.
Manęs čia nebuvo.
Štai apie ką aš.
Narkotikų perdozavimas. Nutinka kasdien.
Kas man darbo?
Kodėl man pikta? Kodėl aš apskritai ką nors jaučiu?
- Sveika. - Labas.
Trukdai man žaisti bridžą.
Taip. Bridžas antradienio vakarais. Smagu.
- Gerai. Labanakt, Džonai. - Galiu užeiti?
Kas nors skubaus dėl Sigelio reikalų?
Ne. Ne, ne visai. Ne. Aš...
- Jam reikia namų. - Džonai.
Čia yra Mirembės namai.
Ir Mirembė turi vieną taisyklę.
- Jokių šunų. - Taip.
Aišku.
Pilkas folksvagenas.
Ką?
Šiandien mane sekė pilkas VW. Gal žinai, kas tai galėtų būti?
Manai, kad Sigeliai prikabino tau uodegą?
Ne, aš manau, kad kažkas kitas.
Pasirūpinai mūsų bičiuliu iš bagažinės?
Pasirūpink.
Eime, Vaili.
Darai klaidą. Jie galėjo tapti draugais.
Jis ką tik išvažiavo. Sakė, kad jį seka. Ne, akivaizdu, kad jie jį stebi.
Še tau, kad nori.
Kažkas atsikratė kūnu be manęs.
Kažkas mane aplenkė.
Į ką aš čia žiūriu?
Tai žurnalai apie filmus, apie kuriuos nesu girdėjęs.
Apie kuriuos niekas nėra girdėjęs.
O kas čia?
Jo motinos laiškai, pone.
Taip, prašau.
Tu jį paėmei?
O ką? Jis vis viena jį jau perskaitė.
- Kitą kartą, Deivi... - Deividas.
Kitą kartą, Deividai, tegul Kenis fotografuoja, aišku?
Gerai. O kas čia, po galais?
Kvietimas.
Taip. Pats matau, bet kvietimas kur?
Nežinau. Aš pagūglinau. Bet nieko neradau.
Jame net nenurodyta vieta, pone Sigeli.
Tik data ir laikas. Rytoj vakare.
Ką davė blakė?
Nieko. Jis turbūt ją surado.
Klausyk ir mokykis.
Savo gyvenimą įsivaizduoju kaip ekosistemą.
- Žinai, kas tai? - Taip, žinau, kas yra ekosistema.
Puiku, tada atidžiai paklausyk. Nes mano ekosistemoje
esu aš, mano žmona, mano vaikai
ir mano prodiuserių kompanija.
Mano ekosistema yra viskas, kas man labiausiai rūpi.
O kai joje atsiranda svetimkūnis, manyje įsižiebia pavojaus lemputė,
ir aš savęs klausiu: „Ar tai teigiama, ar neigiama jėga?“
Vienintelis būdas sužinoti atsakymą - nuodugniai suprasti tą svetimkūnį.
Mažiausiai norėtume, kad jis domėtųsi ne tik Olivija,
bet ir tavim, Deividai.
Todėl sužinok viską, ką gali, apie tą poną Džoną Šugerį.
Taip ir padarysiu.
- Rytoj vakare noriu matyti ataskaitą. - Gerai, tėti.
VIEŠBUTIS „DEL CORAZON“
Klifordas Karteris ir Karmen Vaskez.
IŠPRIEVARTAVIMAS IR ŽMOGŽUDYSTĖ RYTŲ LOS ANDŽELE
Kas juos sieja su Olivija? Ko aš nepastebiu?
Man nereikia į tai veltis.
Tik stebėti ir pranešti.
Viską surašyti.
Štai kokia tikroji mano užduotis.
Bent jau turėtų būti.
Šito iš mūsų reikalauja Rubė...
bet nieko negaliu padaryti.
Negaliu sustoti.
Esu įsivėlęs.
Ji man primena Džen.
Tikiuosi, šis atvejis turės kitokią pabaigą. Bet, taip...
ji man primena mano seserį.
Aš ją surasiu.
Ji kažkur yra.
Ne. Atgal į butą.
Teresa, taip?
Ji vesis vaikus į miegamąjį
pažiūrėt televizorių.
Arba atiduosiu juos jam.
Eime. Pažiūrėsim filmuką.
Ándele. Gerai?
Tai va, Teresa, ieškau savo draugo.
Klifordo Karterio. Jis dulkino tavo seserį.
Aš jo nepažįstu.
Nemeluok man, Teresa.
Gerai, pirmą kartą tau dovanosiu.
Bei jei vėl sumeluosi, trenksiu tau stiprų antausį.
Sutarta?
Klifordas yra patikimas mano darbuotojas.
Supranti, jis daug ką žino apie mane ir mano klientus, ko neturėtų žinoti kiti.
Visą informaciją... mano informaciją... jis saugojo savo telefone.
Bet jau daugiau nei dvi savaitės, kai Klifordas dingo kaip į vandenį.
Mane tai nervina.
Gali tai suprasti?
Taip.
Štai jo paskutinė žinutė prieš dingimą.
KLIFORDAS DĖJAU ANT TOS KALĖS.
Čia tavo sesuo Karmen, taip?
Taip.
Užtrukau dvi savaites, kol išsiaiškinau, kas ta kalė.
Žinoma, tobulame pasaulyje mes kalbėtume su Karmen apie tai,
kas, po galais, nutiko mūsų vyrukui.
Bet šis pasaulis nėra tobulas, nes ji - negyva.
Bet mes galim pasikalbėti su tavim, tiesa, Teresa?
- Taip. - Gerai.
O čia vėlesnė jo žinutė.
Žinai, kas ji tokia?
PAŽĮSTAT ŠITĄ KALĘ?
Ačiū.
Ji ją pažįsta.
Dabar pasikalbėsim su ja.
Išvertė Laima Banionienė