Виж го. - Камера, маркер!
Начало.
Вече се случва непрекъснато. Този уикенд ходих на бейзбол.
Седях сред хиляди хора, но не почувствах връзка с никого от тях.
Сякаш изобщо не съм...
Ти си в полезрението ми. Разсейваш ме.
Може ли да не гледаш... - Маркер!
...към мен? - Начало.
Случва се непрекъснато.
Ходих на... Е, стига де!
Тихо! Снимаме. - Опитвам се да...
Камерите работят.
Чакай... - Кажи, ако ще идваш към мен.
Начало. - Той ще ме намери.
Какво е усещането? - Стана ли?
Начало. - Той ще ме намери.
Да плача ли, или преигравам?
Осветлението добре ли е?
Той ще ме намери.
Ама че... Баща ми тук ли е?
Мамка му! Скапах се.
Какво си облякла?
Туид. Да. - Готино.
Изглеждаш страхотно.
Прати ми номера си, преди да свършим, ще поговорим по работа.
После, нали разбираш? Може да... Би било хубаво.
Напоследък ме обзема усещането, че той ще се върне...
и ще ме намери.
Защо стана така! Никой няма да го гледа. - Не е вярно, Дейвид.
Баща ти ще се погрижи. - Но повече няма да ми дадат роля.
Не забравяй едно.
Добре. - Погледни ме.
Ти си последният наследник от мъжки пол в род на велики мъже
и един ден ще наследиш голямо състояние.
И какво ще направиш тогава?
Какво?
Ще кажеш на целия този град да върви по дяволите.
Да. Добре.
Така е, миличък.
Добре. - Да го духа този град.
Кажи го.
Да го духа този град!
Мамо.
Кажи го, Дейви. Да го духа този град!
Не съм в настроение,
не само заради задръстването и това, че хората не дават мигач.
Трябва да намеря Дейви Сийгъл и да разбера какво знае за Оливия.
Г-н Шугър.
Здравей, Карлос.
Какво знае наистина.
Как си?
Какво е това, храм ли?
ПРОДУКЦИЯ НА ДЖ. СИЙГЪЛ
Точно на това прилича.
Откакто тя почина, той пази стаята така.
Едва ли някой е обичал жена повече, отколкото г-н Сийгъл обичаше Лорейн.
Да.
Какво има? - Имам въпроси към Джонатан, но...
Нищо.
Естествено, ще трябва да почакат.
Междувременно имам други въпроси към други хора.
Здрасти, Кени. - Какво искаш?
Щях да питам дали Дейви е тук, но ти си тук,
значи и той. - Кени.
Гледали ли сте "Присъствие"? - С Питър Селърс? Разбира се.
Кой е? - Простете. Все ви досаждам.
Помните ли героя на Мелвин Дъглас?
Като трън в петата.
Влиятелен, но болнав човек. И сега умира.
Но Мелвин Дъглас казва... - И така...
"Няма да ходя в болница! Болницата да дойде при мен."
Г-н Шугър.
Какво обичате? - Търся Дейви.
Дейвид.
Като стана дума за пари, баща ми не е добре,
аз ще ви изплатя хонорара. И ще ви освободя, ако желаете.
Благодаря, но си задръжте парите.
Джонатан ме нае и ще продължа разследването.
Ще "продължите разследването"? Колко драматично.
Да. Дейвид. Простете, дошъл съм за Дейвид. Да сте го виждали?
Защо не отидете да седнете в трапезарията? Настанете се удобно.
За какво ви е? - Искам да говоря с него.
Сигурно сте гледали новините.
Да. - Дейвид е просто потресен.
Няма нищо вярно в тези абсолютно гнусни лъжи и ще го докажем.
Дейви е дълбоко нещастен. Каза ми:
"Мамо, горката жена сигурно е много изтерзана,
за да излъже така".
Макар че се опита да го съсипе, той все пак проявява съчувствие към нея.
Виждате ли какъв добър син имам?
Не.
Проявих търпение към вас, но ако се доближите до сина ми...
Г-н Шугър... - Ако дори само си го представите...
Съжалявам, но... - ...адвокатът ми така ще ви го начука,
че ще ви излезе през носа.
Смешно ли ви е? - Не, но...
Майка сте му, разбирам, предпазвате го. Но ако има информация за сестра си...
Природена сестра.
Ясно ви заявих, че е безполезно да търсите Оливия.
Значи си заслужава съдбата, така ли? - Не съм казала това.
Уважих желанието на баща си, не се месих. - Най-вероятно "съдбата й"
я е срещнала с дилър на кокаин с релефни плочки на корема.
Изобщо не вярвате, че е така.
Кени. - Карлос!
Изгони го.
Изпрати г-н Шугър. - Здравей, Карлос.
Не можеш да ме изгониш, Кени.
Бъди сигурен.
Спокойно.
Дейви. Миличък, казах ти да оставиш на мен.
Ще се оправя. - Дейви.
Вървете си, ще се чуем.
Дейви, моля те. - Мамо, престани. Стига вече.
Мога... - Стига вече! Излез!
Хайде. - Добре.
Добре.
Няма да ме... Остави ни, Кени. - По дяволите.
Тя ме обича, затова...
Жените винаги се държат странно с мен. Не странно, но... Знам ли. По дяволите.
Бях известно дете. Имах прочуто семейство и се навъртаха.
Никога не съм знаел как да...
как да се държа нормално с тях.
Нали разбираш? - Какво значи нормално?
Да не използваш закани, за да ги принудиш да спят с теб?
Това ли имаш предвид? - Да.
Вършил съм доста неща, с които не се гордея.
Но вече всички знаят, така че...
Кой отвлече Оливия? - "Къде е тя, къде е?"
Не се отказваш! Спокойно, разбирам. Така и трябва.
Кой отвлече Оливия? - Добре.
Този разговор не е лесен. Бях известно дете. Имах прочуто семейство.
Да се държа нормално. Навъртаха се, но аз...
Как да... - Хей!
Кой отвлече Оливия? - Добре.
Преди време чух за един тип, който осигурява момичета.
Не точно професионалистки или проститутки, а...
Вкарани нелегално в страната, жени, които...
никой не търси. - Не съм видял открито малтретиране
или каквото и да е малтретиране.
Момичетата, поне онези, които видях, изглеждаха доста...
нали разбираш... - Какво? Щастливи?
Знам, че изглежда зле. - Ходил си при Байрън Столингс за жени.
Не съм казал това име! Не съм! - Ходил си при Байрън Столингс, Дейвид.
Боже! - Ходих един-два пъти.
Добре де, не само един-два пъти.
И след време...
Не сме играли с него тенис в клуба. Нищо подобно.
Тоя тип Столингс е пълен психопат.
Просто сме разменяли по някоя дума, това е.
И така... разказах му какво става,
че отвсякъде никнат разни мацки и ме обвиняват,
заплашват ме с полиция, съд
и какво ли не. И някъде по това време... аз...
Явно съм му споменал за природената ми сестра Оливия.
Какво му спомена?
Какво ли? Споменах какво ми причинява. Че говори с онази...
Че съветва онази жена да не приема споразумение,
а да разкаже за мен на пресата. Точно преди премиерата на филма ми!
Виж, слушай... Моля те, повярвай ми. Изслушай ме!
Мислех, че само ще я сплаши. Че ще я предупреди да си трае.
Не съм искал да я... Боже, ужасно е!
Маргит...
Не. - Знае ли майка ти...
Не, не. Знае само за жените. Не за Оливия.
Адресът на Столингс. Къде живее? - До "Ла Сиенега".
Зловещо място, точно до нефтените полета. Но сега не е там. Отиде в Тихуана.
Връща се утре.
Винаги съм смятал, че тя не ме харесва.
И й отвръщах със същото.
Знам ли. - Тя ти е сестра.
Трябваше да се грижиш за нея.
Да.
Ще изсвирим два сета. - Да, супер.
Знам, но ветеринарят каза, че трябва.
Освен бълхи кучката ни има ушна и очна инфекция,
тендинит на рамото... и е родена с обърната вулва.
Не знам какво е.
Цакат 1500 долара, това е. - Я стига! Значи бизнесът върви?
Бива. - Супер.
А трезвеността? - От четири дни не пия.
Чудесно, Мел, браво на теб. - Благодаря.
Още ли няма вест от Оливия? - Търсим я заедно.
С кого? - Казва се Джон Шугър, моля ти се.
Удивително, нали? Той е чудесен. Не че знам кой знае какво за него.
Много е загадъчен. Не говори за себе си. Знаеш как е.
Дрън-дрън.
Но знам ли, имам му доверие.
Той иска да намери Оливия почти колкото мен.
Това е важното.
Него ли си завела вкъщи преди няколко дни?
Да, но нищо не е станало.
Симпатяга ли е? - И да, и не.
Връзката ни не е романтична или сексуална.
Не мога да обясня. - Неприятно ми е да го кажа, но животът ти
явно е доста по-интересен от моя в момента.
Вагината на кучката ти е доста интересна.
Само внимавай, Мел.
Винаги внимавам. - Да.
ДЖОН ШУГЪР
Руби.
Здравей, Милър.
Искала си да говорим. - Знам, че си зает.
Нещо става с Шугър ли? - Ами просто...
Опасяваме се, че в сегашната му работа, в този случай...
може да се натъкне на някои неща.
Въпрос на време е да види нещо, което няма да му хареса.
Честно казано, и на мен не ми харесват тези неща.
Тези нови методи. - Само наблюдаваме, както винаги.
Не, Милър. Това е нещо ново.
Тези хора... - Да, знам. Така е.
Но в крайна сметка е необходимо.
Шугър няма да мисли така. - Тогава не го оставяй да разбере.
Не виждам как мога да го спра. Опитах. - На всяка цена.
Мисля, че това е канадска топола, нали?
Май да. - Прекрасно ухание.
Разкошна природа. - Едновременно плодовита и мъртва.
Как беше името на внучката?
Оливия. Оливия Сийгъл.
Здравей. Онзиден ни прекъснаха.
Дойдох, както се казва, да продължим. Ела да седнеш тук.
Хубаво жилище. Ето тук.
Дай ми телефона си.
Това е бас, нали?
Контрабас.
В гимназията свирех на електрическа китара.
Слушай, по-добре си върви, защото приятелят ми скоро ще дойде.
И ако те види с насочен към мен пистолет...
"Гаджето ще дойде"!
Защо всеки път, когато някоя мадама иска да те уплаши,
винаги има някакво митично гадже, което скоро ще дойде?
Да? - Аз съм.
Ето го.
Здрасти.
Хубаво ме метна!
Храна. Рамен. - Благодаря.
Кучка!
Как върви?
Ами излезе, видя се с приятелка. Току-що се върна, това е.
Ами сега?
Говори ли с Дейвид Сийгъл? - Да.
И?
Напреднахме доста, но е важно да говорим с Байрън Столингс.
Той е в Мексико. Ще се върне утре. Сутринта иди пред тях.
Ще ти пратя адреса.
А ти ще почиваш, така ли?
Може да ида на кино.
Мернеш ли Столингс утре, веднага ми се обади.
Дадено.
Гаджето ти идва!
Благодаря за храната. - Моля.
Кучка!
Къде е той?
По дяволите!
Спри!
Шугър!
Добре ли си?
Съжалявам.
Трябва да говорим със Столингс.
Утре сутрин ли? - Да.
Какво ще правим с този? - Ще го пуснем.
Може да започне нов живот в Барстоу или Бойзи.
Или да се извини на шефа си, че се е издънил.
Все ми е тая. Пусни го. - Ами тя?
Ще поговоря с нея. - Добре.
Здравей.
Не оставай тук тази нощ. Най-добре ела в хотела.
Ще си взема нещата. - Добре.
Ако си гладна, още има румсървис.
Добре, само минутка.
Чух, че лавракът е много вкусен.
Не искам нищо. Мислиш ли, че след станалото някой би искал лаврак?
Естествено.
Той искаше да те нарани. И аз просто... Знам ли.
Реши да нараниш него.
Съжалявам, че те уплаших.
Какво правиш?
Щях да си взема душ.
Извинявай. Ще спя на дивана.
А вие с Уайли - на леглото. - Не. Аз съм бивша наркоманка рокаджийка.
Мога да изкарам една нощ на луксозен диван. Няма проблем.
Добре.
Ето завивки.
Благодаря. - Моля.
Лека нощ. - Лека нощ.
Добър вечер. Елате.
Елате, моля.
Вървете. Скоро ще стигнем.
Всичко е наред, вижте. По-бързичко, не спирайте.
Всичко е наред. Само ще направим разместване.
Мъжете тук, а жените - там.
Да, разделете се. Няма страшно. Скоро ще минем границата.
Да видим, ти... Ела с мен.
Ти.
Ти, госпожице. Ти.
Ти и ти. Качете се в микробуса.
Всичко е наред. Родителите ви ще се возят в камиона зад вас.
Тя не иска да замине. - Какъв е проблемът? Няма нищо.
Защото разделят момичетата, тя ще дойде с мен.
Спокойно.
Нещо не ми харесва.
Ела с мен, братко. Ще ти обясня.
Кажи му да ме разбере. - В микробуса.
Качвай се.
Не разбирате...
Хайде, качвайте се!
Благодаря.
Та ти разправях...
Беше трудна сцена. Помниш ли? - О, боже. Да, помня.
И в техническо отношение. Не само изпълнението.
Трябваше да вляза с документите в кантората.
И имаше трийсетина статисти. - Най-малко. Сума ти статисти.
И трябваше да си разчета времето така, че да кажа последната реплика
и да предам на Уилфорд Бримли документите за завещанието
точно в секундата, в която пристигаме пред кантората му.
Трудна сцена. - Не ставаше.
Дубъл след дубъл. Все не успявах.
"Стоп, отново, стоп, отново! На изходна позиция!"
Все оплесквах нещата.
Или не улучвах момента,
или не давах документите навреме, или си забравях репликите.
Беше още дете. Накрая се справи.
Да, знам.
А сцената в съда - боже мили!
Успя да разплачеш всички зрители. - Да, беше страхотно.
Страхотно, и още как.
Беше невероятен. И сега си невероятен.
Искаш ли още пино ноар?
Не, благодаря. - Добре.
Да го духа този град!
Ехо?
Насам!
Къде си? - Тук! Тук съм!
О, не!
Не, не, не!
Не! Не може да бъде!
Направи нещо.
Направи нещо!
Внимавайте с него.
Някой беше казал:
"Ако обърнеш света настрани, всичко ще се изсипе в Ел Ей".
Това ли се случва?
Нима след толкова време
този град започва да ме обръща с главата надолу?
Мъжът у Мелани тази вечер.
Мога да кажа, че стореното от мен не ми е присъщо.
Че не съм такъв човек.
Но напоследък не съм сигурен. - Миличка.
И ти ми липсваше. Ела. - Май твърде се застоях тук.
Да.
Но стига за тази вечер.
Утре ще пипна Столингс. Утре ще се справя по-добре.
Какво има?
Имам тайна.
Кажи ми я.
Сподели я с мен.
Кажи ми я.
Не мога.
Превод на субтитрите Живко Тодоров