Tagning.
Det händer jämt nu. Jag var på basebollmatch i helgen,
och jag satt där bland tusentals människor.
Och jag kände ingen anknytning till nån.
Det känns som om jag inte riktigt...
Du är i mitt blickfång. Det är störande.
Kan du låta bli att titta på...
Klappa.
- ...mig? - Tagning.
Det händer jämt nu.
Jag var på...
Skojar du?
Okej. Tysta. Nu kör vi.
Hörni, jag försöker... Det här är...
- Rulla. - Jag måste...
Kan du säga till innan du kommer fram?
- Tagning. - Och han kommer att hitta mig.
- Hur känns det? - Det var väl bra?
- Tagning. - Och han kommer att hitta mig.
Är det överdrivet med tårarna?
- Tagning. - Är ljuset okej?
Han kommer att hitta mig.
Jisses, det här är... Är min pappa här?
För helvete. Vilken dag.
Vad är det här? Vad har du på dig?
- Det är tweed. Ja. - Schyst.
Du är jättesnygg. Riktig pangbrud.
Du borde skicka mig din info innan vi avslutar så vi kan snacka jobb.
Efteråt. Är du med?
Jag tror... Det vore schyst.
På sistone kan jag inte undfly känslan av att han kommer tillbaka...
...och kommer att hitta mig.
Helt otroligt.
- Ingen kommer nånsin se den. - Det är inte sant, David.
- Din far ordnar det. - Även om han gör det,
lär jag aldrig jobba i den här stan igen.
Du måste komma ihåg en sak.
- Okej. - Se på mig.
Du är den sista levande mannen i ett långt led av mäktiga män,
och en dag ärver du en förmögenhet.
Och vet du vad du kan göra då?
Vad?
Du kan säga åt den här stan att dra åt helvete.
Okej. Visst.
Jag menar det, raring.
- Visst. - Åt helvete med den här stan.
Säg det du.
Åt helvete med den här stan.
Mamma.
Säg det, Davy. Åt helvete med den här stan.
Jag är inte på gott humör,
och det är inte bara trafiken och folk som inte använder blinkers.
Jag måste hitta Davy Siegel och ta reda på vad han vet om Olivia.
Mr Sugar.
Hej, Carlos.
Vad han verkligen vet.
Hur mår du?
Vad är det här, en helgedom?
EN JONATHAN SIEGEL-PRODUKTION
Det är precis vad det ser ut som.
Han har lämnat rummet orört sen hon dog.
Ingen man har nog nånsin älskat en kvinna mer än mr Siegel älskade sin Lorraine.
Ja.
- Vad är det? - Jag har definitivt frågor
till Jonathan, men...
Inget.
De får såklart vänta.
Men under tiden har jag andra frågor
till andra personer.
Hej, Kenny.
Vad vill du?
Jag tänkte fråga om Davy var här, men du är ju här,
- så nu vet jag att han är det. - Kenny.
Har du sett Välkommen Mr. Chance?
Peter Sellers? Självklart.
- Vem är det? - Jag ber om ursäkt.
Jag dyker alltid upp.
Melvyn Douglas. Minns du hans karaktär?
Som ett otursmynt.
Imponerande kille, alltid sjuk. Nu är han döende.
Men Melvyn Douglas säger:
Så...
"Jag åker inte till sjukhuset. Jag är för fan Melvyn Douglas. Ta hit sjukhuset."
Mr Sugar.
- Hur kan jag hjälpa er? - Jag söker Davy.
David.
På tal om pengar, nu när min far inte är kry,
betalar jag gärna resten av ert arvode så att ni kan komma iväg, om ni vill.
Jag uppskattar det, men ni kan behålla era pengar.
Jonathan anlitade mig. Jag tänker fortsätta med fallet.
"Fortsätta med fallet"? Det är väldigt dramatiskt.
Ja. David. Förlåt, jag kom hit för att träffa David.
Hört nåt från David?
Ni kan väl gå in i matsalen och slå er ner? Känn er som hemma.
- Hur angår det er? - Jag vill prata med honom.
Jag antar att ni sett nyheterna.
- Ja. - David har fått en sån fruktansvärd chock.
Inga av de där vidriga lögnerna är sanna, och vi kan bevisa det.
Davy är fullständigt bedrövad. Han sa:
"Mamma, den här stackars kvinnan måste verkligen lida
för att ljuga så här."
Efter att hon försökte förgöra honom,
kände han fortfarande empati för henne.
Visst är han otrolig, min rara pojke?
Nej.
Nåja.
Jag har varit väldigt tålmodig. Men om ni går i närheten av min son...
Mr Sugar...
Om ni ens tänker på honom...
...jag är hemskt ledsen, men...
...så får ni tas med mina advokater.
- Tycker ni det är lustigt? - Nej, men...
Ni är hans mor, så jag förstår att ni skyddar honom. Men om han vet nåt
som kan hjälpa mig hitta hans syster...
Halvsyster.
Jag har klargjort att jag tycker att det är lönlöst att leta efter Olivia.
Så Olivia förtjänade vad som än hänt henne?
Nej, nej. Det sa jag inte.
Men jag respekterar min fars önskan. Jag har inte lagt mig i.
Det mest sannolika som "har hänt" henne är
att hon träffade en kokainlangare med riktigt fina magrutor.
Ni tror inte ens på det ni just sa.
Kenny.
Carlos.
Se till att han går.
- Följer du mr Sugar ut? - Hej, Carlos.
Du får inte ut mig härifrån, Kenny.
Jag lovar.
Ingen fara.
Davy. Jag sa ju, raring, att jag skulle sköta det här.
- Det här är min sak. - Davy.
Ni kan gå. Jag ska prata med dig.
- Davy, snälla. - Mamma, sluta. Det räcker.
- Davy, jag... - Det räcker! Sluta! Ut.
- Kom. - Okej.
Okej.
Ingen fara, Kenny.
Jäklar.
Hon älskar mig, bara. Så...
Kvinnor var alltid konstiga runt mig. Inte konstiga, men... Jag vet inte. Fan.
Jag var en känd grabb med en känd familj, och de fanns där.
Jag kunde bara aldrig...
...vara normal med dem.
- Du vet? - Vad menar du med normal?
Inte använda våldsamma hot för att tvinga kvinnor till sex, menar du?
- Är det vad du menar? - Ja. Okej.
Jag har gjort min beskärda del av saker jag inte är stolt över.
Men nu vet världen. Så...
Vem tog Olivia?
"Var är hon? Var är hon?"
Du är fanimej obeveklig. Nej, nej. Det är bra. Det är bra.
Det borde du vara.
- Vem tog Olivia? - Okej. Okej.
Det är ingen lätt konversation.
Jag var en känd grabb med en känd familj.
...vara normal. De fanns där, men jag...
- Jag kunde aldrig... - Hördu!
Vem tog Olivia?
Okej.
För ett tag sen hörde jag talas om en kille som kan skaffa tjejer.
Inte nödvändigtvis proffs eller prostituerade, men...
Flickor som smugglats hit, kvinnor som...
- ...inte skulle saknas. - Jag såg aldrig nån öppen misshandel
eller misshandel överhuvudtaget.
Alla tjejerna, åtminstone de jag såg, verkade ganska,
- ni vet... - Vadå? Lyckliga?
Jag vet att det här ser väldigt illa ut.
Så du gick till Byron Stallings för att få kvinnor.
- Nej. Jag sa aldrig det namnet. - Du gick till Byron Stallings, David.
- Herregud. - Jag gick dit några gånger.
Mer än några gånger, okej?
Och efter ett tag
började jag typ, inte umgås med honom på tennisklubben,
Stallings är en fullständig psykopat,
men, du vet, som konversationsbekanta.
Så... jag berättade för Stallings vad som pågick
med alla brudar som plötsligt dök upp och attackerade mig,
och hotade att stämma eller polisanmäla mig.
Allt det där. Och jag antar att jag vid nåt tillfälle...
Jag antar att jag nämnde nåt om min halvsyster, om Olivia.
Vad nämnde du?
Vad nämnde jag? Det hon gjorde mot mig.
Att hon pratade med den där...
Att hon sa till den där kvinnan att inte förlika.
Gick till pressen och berättade allt om mig.
Jag menar, precis innan min film skulle komma ut?
Jag bara... Du, snälla, tro mig. Snälla, lyssna på mig.
Jag trodde bara att han skulle skrämma henne. Be henne lugna sig.
Jag ville aldrig att han... Åh, gud, det är så hemskt.
Vet Margit...
- Nej. - Vet din mamma...
Nej, nej. Hon känner till kvinnorna. Inte Olivia.
Stallings adress.
- Var exakt bor han? - Vid La Cienega.
Läskigt ställe, precis vid oljefälten.
Men han är nere i Tijuana till i morgon.
Jag kände alltid att hon inte gillade mig.
Så jag beslöt att inte gilla henne.
Jag vet inte.
Hon är din syster.
Du skulle ta hand om henne.
Ja.
Vi ska köra två set.
Ja, det låter toppen.
Jag vet.
Men veterinären säger att vi måste.
Vår hund, förutom loppor, öroninflammation, ögoninflammation
och seninflammation i axeln, föddes med en upp och nedvänd vulva.
Jag vet inte ens vad det är.
- Femtonhundra dollar är vad det är. - Lägg av. Så verksamheten går bra?
- Den går bra. - Bra.
- Hur går det med nykterheten? - Fyra dagar.
- Fantastiskt. Härligt att höra, Mel. - Ja, tack.
- Och fortfarande inget nytt om Olivia? - Vi har letat efter henne tillsammans.
Vad menar du?
Sugar. Hans jävla namn är John Sugar. Är inte det... Otroligt, eller hur?
Han har varit fantastisk. Inte för att jag vet mycket om honom.
Han är väldigt mystisk. Pratar inte om sig själv.
Blah, blah, blah. Men, jag vet inte. Jag litar på honom.
Han vill hitta Olivia nästan lika mycket som jag.
Det är det viktiga.
Är det här killen som du tog med hem för några dagar sen?
Ja. Men nej, inget hände.
- Är han snygg? - Ja och nej.
Det är inte romantiskt. Det är inte sexuellt.
Jag kan inte förklara det.
Jag avskyr att säga det, men ditt liv
låter jävligt mycket mer intressant än mitt just nu.
Jag vet inte. Din hunds vagina låter rätt intressant.
Bara var försiktig, Mel.
- Alltid. - Ja.
INKOMMANDE SAMTAL
Ruby.
Hej, Miller.
Du ville prata.
Ledsen. Jag vet hur upptagen du är.
Så det är nåt bekymmer med Sugar?
Det är bara det att...
Det finns en oro att hans nuvarande jobb, ett fall,
kan leda honom till vissa upptäckter.
Det är bara en tidsfråga innan han ser nåt han inte lär gilla.
Saker som jag uppriktigt sagt inte gillar.
- De här nya metoderna. - Vi observerar bara, som alltid.
Nej, Miller. Det här är nytt.
De här människorna...
Nej, jag vet. Det är sant.
Men i slutänden är det nödvändigt.
Sugar kommer inte att se det så.
Låt honom inte få veta då.
Jag kan nog inte stoppa honom. Jag har försökt.
Vad som än krävs.
Det där är väl ett poppelträd?
- Ja, jag tror det. - Underbar doft.
Ja, det är vackert här ute.
Bördigt och dött samtidigt.
Den där... Vad heter sondottern nu igen?
Olivia. Olivia Siegel.
Hej. Vi blev avbrutna häromdagen.
Så jag följer upp, som man säger. Vill du komma och sätta dig?
Fint ställe.
Jag tar telefonen.
Det är väl typ en bas?
Kontrabas.
Jag spelade elgitarr på gymnasiet.
Du, det är nog bäst du skyndar dig, för min pojkvän är på väg hit,
och om han ser en kille sikta en pistol mot mig...
"Pojkvän på väg"?
Hur kommer det sig, när nån brud vill försöka skrämma en,
att det alltid finns nån påhittad pojkvän som sägs vara på väg?
- Ja? - Det är jag.
Här kommer han.
Hej.
Bra jobbat.
- Mat. Nudlar. - Tack.
Subba.
Hur är läget?
Hon gick ut, träffade en vän.
Kom just hem. Det är nog allt.
Vad nu?
- Pratade du med David Siegel? - Ja.
Och?
Vi avhandlade mycket, men kontentan är att vi måste prata med Byron Stallings.
Han är i Mexiko och kommer hem i morgon.
Åk hem till honom i morgon bitti. Jag sms:ar adressen.
Så du har en ledig kväll då?
Jag kanske går på bio.
Ring så snart du har träffat Stallings i morgon, okej.
Ja, visst.
Din pojkvän kommer!
- Tack för maten. - Visst.
Subba.
Var är han?
För helvete!
Sluta.
Sugar!
Är du okej?
Förlåt.
Det är Stallings vi måste prata med.
- I morgon bitti? - Ja.
- Vad gör vi med honom nu? - Släpper honom.
Han kan starta ett nytt liv i Barstow eller Boise.
Eller stanna och be sin boss om ursäkt för att han är så ynklig.
- Jag bryr mig inte. Släpp honom. - Och henne?
- Jag pratar med henne. - Ja.
Hej.
Du borde nog inte stanna här i natt. Kanske bäst du följer med till hotellet?
- Jag hämtar mina saker. - Okej.
Rumsservicen är fortfarande öppen om du är hungrig.
Ge mig bara ett ögonblick.
Havsabborren lär vara god.
Jag vill inte ha nåt.
Efter det som just hände, varför skulle nån vilja ha havsabborre?
Självklart.
Han ville skada dig.
Så jag bara... Jag vet inte.
Du ville skada honom.
Förlåt om jag skrämde dig.
Vad gör du?
Jag tänkte bara duscha.
Förlåt... Jag sover såklart på soffan.
- Du och Wiley kan ta sängen. - Nej, nej.
Nej. Jag är före detta pundare och rockbrud.
Jag klarar nog en natt på en lyxig hotellsoffa.
Okej.
Lite grejor.
- Tack. - Varsågod.
- God natt. - God natt.
God kväll. Kliv av.
Kliv av, är ni snälla.
Kom nu. Vi är snart vid gränsen.
Det är ingen fara, titta.
Lite snabbare, kliv av.
Det är ingen fara.
Vi vill bara göra några ändringar.
Vi vill ha män här borta och kvinnor här borta.
Ja, var snälla och dela på er. Det är ingen fara.
Vi korsar snart gränsen.
Få se, du...
Du följer med mig.
Du.
Du, fröken. Du.
Du och du.
Ni ska hoppa in i skåpbilen.
Det är ingen fara.
Era mammor och pappor åker bakom er i lastbilen.
- Hon vill inte gå. - Vad är problemet? Det är ingen fara.
Eftersom de skiljer ut flickorna, följer hon med mig.
Det är ingen fara.
Det låter inte så bra.
Följ med mig. Jag ska förklara.
Förstå mig. Säg åt honom att förstå mig.
In i skåpbilen.
Ni förstår mig inte.
In med er.
Tack.
När vi pratade tidigare...
Det var en sån svår scen. Minns du?
Gud. Ja, jag minns.
Och tekniskt svår, du vet... Inte bara skådespeleriet.
Jag skulle gå in på advokatkontoret med alla pappren.
Och det måste ha varit vad, 30 statister?
Minst. En massa statister.
Och jag var tvungen att tajma det så att jag sa min sista replik
och lämnade över de sista pappren till Wilford Brimley
i samma sekund som vi kom fram till hans kontor.
- Svår scen. - Jag fixade det inte.
Tagning efter tagning. Fixade det inte.
"Bryt, omtagning, bryt, omtagning, bryt, omtagning. Från början."
Jag bara strulade till det.
Det var antingen tajmingen
eller pappren, eller glömde jag mina repliker.
Du var bara ett barn. Och du fixade det till slut.
Jag vet.
Och den där domstolsscenen. Jösses.
Det fanns inte ett torrt öga i huset.
Ja, den var bra.
Ja, det kan du ge dig på.
Du var fantastisk. Du är fantastisk.
Okej. Mer pinot?
- Nej, det är bra. - Okej.
Åt helvete med den här stan.
Hallå?
Här!
- Var är du? - Här! Här!
Åh, nej.
Nej, nej. Nej.
Nej. Kom igen.
Gör nåt. Gör nåt!
Var försiktiga med honom.
Nån sa en gång:
"Vält omkull världen, så landar allt löst i Los Angeles.
Är det vad som händer?
Efter så lång tid,
börjar det här stället att vända upp och ner på mig?
Jag menar, i kväll, den där killen hemma hos Melanie.
Det jag gjorde, jag skulle kunna säga att det inte är jag, inte den jag är.
- Men på sistone är jag inte så säker. - Tjejen.
- Hej. Jag har saknat dig med. - Jag har kanske stannat för länge.
Ja.
Det är allt för i kväll.
I morgon tar jag Stallings. Jag ska göra bättre ifrån mig i morgon.
Vad är det?
Jag har en hemlighet.
Berätta.
Jag kan inte.
Undertexter: Kristina Donnellan