בסדר. - כן.
אל תפגע בו.
ואם הוא יברח?
תשתדל לא לפגוע בו.
ודאי.
מלונית אין חדרים פנויים -
כשאנשים בצרות הם צריכים לדבר. אבל אתה מכיר את האמרה.
מה שאני לא יודע לא יכול לפגוע בי?
היי. - היי.
איך אתה מרגיש?
איך אני מרגיש? אנושי, אבל...
טוב יותר.
שמע, הנרי אמר לי שאתה אמור לשכב ולנוח.
לא נראה לי שהוא התכוון שתהיה מעולף על הרצפה.
לא התעלפתי. אני אוהב לישון על הרצפה.
כך מתברר.
דיברת מתוך שינה.
קראת למישהו.
זה נשמע בשפה אחרת.
אתה דובר שפה אחרת?
כן, אני דובר שפות רבות.
מה השעה?
אחרי 10:00.
אני צריך... אני צריך להתקלח ולהתחיל את היום שלי.
אביא קפה.
לא, מלאני. - שוגר,
אתה באמת חושב שאתה יכול להכניס אותי
לתוך הדבר הדפוק הזה בלי שתצטרך להסביר את זה?
מתברר שלא.
אלך להביא קפה. - בסדר, קפה.
הייתי רוצה לספר לה הכול, אבל אני לא יכול. לעולם לא אוכל.
דייוויד סיגל 2023-1988 -
"אדם, להבל דמה; ימיו, כצל עובר."
"זרמתם,
שנה יהיו; בבקר, כחציר יחלף.
בבקר, יציף וחלף; לערב, ימולל ויבש."
קרלוס, תן לנו רגע.
כשאימא שלך מתה היה לי קשה.
אבל התנחמתי קצת בידיעה
שזמנה הגיעה.
אבל זה?
זה... זה שונה.
כשהורה מאבד את בנו.
אני מצטער מאוד.
עוד לא שמעת מאוליביה?
לא, הייתי אומר לך.
היא אמנם הייתה חסרת אחריות בעבר,
אבל גם ביום האפל ביותר שלה, היא הייתה מגיעה לכאן.
אתה באמת חושב שקרה לה משהו?
כן. כך אני חושב.
קרלוס.
והם יושבים בבר, זורקים לחם לצנצנת שלי
ואומרים, "מה אתה עושה כאן?"
בן זונה, אל פאקינג תיגע בי!
אל פאקינג תיגע בי!
הטלפון של מוס.
תתקשר אלינו תהיה בקשר. -
מישהו מחפש אותו.
כלומר, יש לי המון שאלות.
מי זו דג'ן?
זו המילה היחידה שהבנתי מהחלום שלך. דג'ן, מי היא?
היא אחותי.
אחותך. איפה היא? קרה לה...
מישהו מגיע.
זה מילר. - מי זה מילר?
הוא הבוס שלי.
שוגר, פתח את הדלת. אני רוצה לדבר איתך.
זה הבחור שניסה לדקור אותך?
לא. הוא חבר.
אם הוא חבר, למה אתה לא פותח את הדלת?
כי אני לא רוצה.
מה אם נכה אותו במתלה המגבות?
מתלה המגבות לא יספיק.
הם מאחור.
בואי נזוז.
היי.
אני מצטער. אני רק רוצה לדבר איתך.
תביאי את המכונית. קחי.
למה מילר עושה את זה?
נראה שמשהו קרה. נראה שמשהו השתנה.
עצרי בצד.
אלוהים אדירים. מה פאקינג קרה הרגע?
כלומר, הזקן ההוא עם היד האחת?
הכיתי אותו. הייתי חייבת להכות אותו.
כן. כן, הוא יהיה בסדר. - הוא יהיה בסדר, נכון?
בסדר. איך הוא חבר שלך?
אני מכיר אותו זמן רב.
"אני רק רוצה לדבר". מה זה היה?
לדבר על מה? מה עשית?
בסדר, שמעי.
שמעי, אני...
אני מקשיבה.
כן, אבל... שמו מילר.
הוא וכמה אנשים נוספים, אנחנו עובדים יחד.
מה זאת אומרת? בלשים פרטיים?
לא, לא... כלומר... כלומר, זו העבודה שלי בשעות היום,
אבל לכל אחד מהם יש עבודה אחרת.
אנחנו חברים בקבוצה.
מעין ארגון שאסור שאנשים מבחוץ ידעו עליו.
זה משהו שאני... לא יכול להגיד לך.
הכיתי הרגע בחור בראש במתלה מגבות.
אז אתה תספר לי. - ואני מעריך את זה.
אבל אני לא יכול לספר לך כי זה מסוכן.
לא רק לך, וזה מסוכן לך,
אבל זה מסוכן גם לי ולחברים שלי. אנשים שחשובים לי.
זה סוד שאני שומר כבר זמן רב.
כולנו שומרים אותו.
מעולם לא רציתי לגלות אותו לאף אחד
כמו שאני רוצה לגלות אותו לך, אבל... אני לא יכול.
אתה מרגל.
השפות.
תמיד מתבונן, תמיד מאזין.
סקרן יותר לגבי אחרים מאשר לגבי עצמך, לא מדבר על עצמך.
כלומר... אלוהים אדירים. הייתי צריכה לדעת.
אפילו יחסית למזל בתולה הייתי צריכה לתהות.
הסיבה היחידה ששאלתי אותך שאלות
היא שרציתי לדעת את התשובות למען עצמי.
אתה מרגל.
כלומר, זה מה שקורה כאן, נכון? אתה מרגל זר.
אנחנו רק מתבוננים.
אלוהים אדירים.
זו המשימה שלנו. המשימה היחידה שלנו.
אלוהים אדירים. אני מתה לסיגריה.
מה עם ת'ורפ? - מה איתו?
גם הוא אחד מכם, נכון?
כן.
אבל הוא לא מנסה לפגוע בך. הוא עוזר לך? - לעזאזל.
מה?
הנרי. הוא הבא שהם יתקפו.
אנחנו חייבים לזוז. אנחנו חייבים לנסוע לאוניברסיטה.
אז כן, חלק מהפרק של לרסן יופיע במבחן.
בפעם הקודמת כשנפגשנו היינו לקראת סוף התקופה הפלאוליתית.
ומעבר לאופק ממתינה התקופה המזוליתית.
מדובר בלפני 30,000 שנה, ניאנדרתלים, הומו ספיינס
והתפצלות המינים.
קדימה, הנרי.
הוא לא עונה.
מורכבות וניגוד.
היכולת לחוש מגוון של רגשות ומחשבות
באותו הזמן בדיוק.
זו הסיבה שאתם עדיין כאן ואבותיכם המרוחקים כבר לא.
אפשר לעזור לך?
כן, אני מחפש חבר. הפרופסור הנרי ת'ורפ, אנתרופולוגיה.
הוא פופולרי מאוד היום.
למה אתה אומר?
אולי בדיוק פספסנו אותו?
שיט. בטוח שזה מילר.
תגיע בעוד שעה. -
מישהו מכסה את העקבות של עצמו.
אוסף כל אדם שקשור אל סטולינגס.
אז?
אני חייב להגיע אל מוס לפניהם. הנרי ייאלץ להמתין.
בסדר, בואי נזוז.
אני צריך להגיד לך משהו שיכעיס אותך.
אבל דעי שגם אני כועס.
מה?
האנשים שלי, מילר וכמה אחרים,
הם מנסים למנוע ממני מלמצוא את אוליביה.
רגע. האנשים שלך לקחו את אוליביה?
לא. לא, הם...
מה הם עשו לה?
שום דבר. - אלוהים אדירים.
אנחנו לא פוגעים באנשים. אנחנו לא כאלה. בסדר? אני מבטיח.
אני אסדר את זה. - אלוהים אדירים.
אתה חושב שהיא שם?
לא, זה מישהו מהצוות של סטולינגס.
הוא גר שם ואולי הוא יודע דברים שאנחנו צריכים לדעת.
אני רוצה שתישארי כאן, בסדר?
בסדר כי אני לא רוצה להיכנס לשם.
בסדר.
מה את עושה?
שיניתי את דעתי. אני באה איתך.
תישארי קרובה אליי. - בסדר.
שוגר.
בסדר. בואי נלך. קדימה.
המצב יצא משליטה.
אולי הגיע הזמן שכולנו נאט וננשום.
זה רגע שכדאי לשמור בו על קור רוח.
אנשים רבים אומרים לי שאני מוכשר מאוד.
אבל אני עדיין לא רואה מה יש מעבר לפינה.
בטח. זו דרך פעולה אפשרית.
קלינטון יבוא ויעביר אותך לחדר אחר,
רק ליתר ביטחון. ואני אחזור בעוד...
אני לא יודע. אבל אחזור.
בסדר. - בסדר.
היי. את בסדר?
לא אחזור בלעדיה.
טוב.
זהו זה.
הלילה אשיג תשובות.
כך או אחרת.
מילר -
התכוונתי למה שאמרתי לה.
אנחנו לא כאלה.
חטיפה. רצח.
לא משנה שמוס היה נבלה.
אנחנו לא אמורים לפגוע באנשים.
אנחנו כאן לשם מטרה אחת, שמירה על אורח החיים השלו שלנו.
אבל המקום הזה משנה אותנו.
הוא משנה את כולנו.
מה קורה כאן?
המשימה הסתיימה.
זימנו אותנו חזרה.
מה?
זה נכון. - הנרי.
אני בסדר. אני... כדאי שתקשיב לה.
רגע, רגע. מה?
קיבלנו הודעה מהבית הבוקר.
זו הסיבה שמילר רצה לדבר איתך.
זו הסיבה שאנחנו כאן.
אנחנו עובדים על תוכניות המילוט. - המשימה לא הסתיימה.
היא כן.
בעוד יום פחות או יותר, אתה וכל אדם אחר בחדר הזה
וכל המכרים שלנו יצאו מכוכב הלכת הזה.
מי אמר? - הבית.
עכשיו, אתה תדבר עם מילר על פרטי היציאה.
לא. ניסיון נחמד, אבל לא אעזוב בלעדיה.
אתה כן תעזוב.
לא אעזוב בלעדיה.
אוליביה סיגל.
האישה שאני מחפש.
אישה שיש אנשים בחדר הזה שמסיבה מסתורית
וללא כל ספק לא רוצים שאמצא!
ומה קורה עכשיו?
אחרי כל הזמן הזה, פתאום, בלי אזהרה מראש,
אנחנו אמורים לארוז ולעזוב? לא!
אוליביה סיגל היא לא המשימה, שוגר.
שכחת את טובת הכלל.
איפה היא לעזאזל?
ג'ון. - לא. רגע. לא עוד התחמקויות, לא עוד שקרים.
ג'ון. - עצור, הנרי! בבקשה.
מישהו צריך להגיד לי ברגע זה איפה היא.
אני יודע שמישהו בחדר הזה יודע.
אני מסכים איתך. אני אגיד לך.
לא. אתה לא תעשה זאת, הנרי.
ניצחתם. כולנו עוזבים. מה זה כבר משנה?
אגיד לך. בוא.
גיליתי רק היום ואני...
ואתה יודע איפה היא? ספר לי. - נתנו לי כתובת. כן.
בסדר. אז תראה לי אותה.
בסדר. תן לי לכתוב אותה.
כתובת. אחרי כל זה, זה מסתכם בכתובת. אני...
להסביר לך כמיטב יכולתי?
בבקשה.
בסדר, אז...
הם גילו עלינו... בני האנוש.
כן. כמה מהם.
ועליהם אנחנו מגוננים?
מדובר באנשים חזקים.
אני בטוח.
אז פשוט נעלים עין?
לא נעשה שום דבר וניתן לדברים כאלה לקרות?
כדי להגן על עצמנו.
הם יכולים להשמיד אותנו בכל רגע נתון, אם ירצו.
ועכשיו המשימה הסתיימה.
כן. - ועכשיו אפשר לספר לי.
לא משנה מה עלול היה לקרות לאוליביה.
לא משנה כמה היא הייתה עלולה לסבול.
וזה... מי שזה...
בן של מישהו. פוליטיקאי.
המנוול הזה היה לקוח של סטולינגס?
כן. - איך זה קרה?
איך אנחנו... איך הם גילו עלינו?
את זה אני לא יודע. ובשלב הזה, זה משנה בכלל?
בטח שזה משנה.
יותר מכל דבר אחר. אנחנו לא כאלה, הנרי.
אתה לא היחיד שנסער. אף אחד לא מרוצה.
מרוצה? אתה חושב שאוליביה מרוצה מזה?
זה לא אמור היה לקרות, הנרי!
בסדר. אבל זה קרה.
עכשיו, אנחנו עוזבים. אז נסה לתקן את זה.
כי אם היא בחיים, שם תמצא אותה.
רגע. סיפרו לי על מה שקרה בבית של סטולינגס הזה.
הם אמרו שהרגת שלושה אנשים.
זה נכון? - הגנתי על עצמי.
אז היית חייב?
את השניים הראשונים הייתי חייב להרוג.
גבר ואישה.
זו הייתה הגנה עצמית.
אבל השלישי...
לא.
חזרתי על המחשבות האלה שוב ושוב.
"אני בסכנה", "הוא איש רע", "מה אם הוא ישלח יד ל..."
"אולי זה צדק.
או לפחות מוצדק."
אבל רגע לפני ש...
רגע לפני שלחצתי על ההדק...
כל המחשבות האלה נעלמו והכול נעשה שקט.
ו...
הרגתי אותו כי התחשק לי.
זה טירוף. אני יודע.
אני חושב שככל שאנחנו נשארים כאן יותר אנחנו נעשים אנושיים יותר.
אני חייב ללכת.
בעבודה שלך, בזמן שלך כאן, מצאת עשרות אנשים,
נכון? לפחות. אולי יותר.
אתה תמיד מחפש גברים, נשים או ילדים.
אולי זו אוליביה היום. אני מקווה שתמצא אותה.
אבל בלי אחותך, חוששני שתמיד תהיה אבוד.
אז בני אנוש חזקים ובעלי זכויות יתר
עומדים מאחורי ההיעלמות של אוליביה.
אני מבין עכשיו.
סחטו אותנו באיום חשיפה.
"תגידו לשוגר לעזוב את החקירה או שנגלה את הסוד לכל העולם.
'חייזרים מהלכים בינינו.' זו הייתה הכותרת."
זה עלול היה להיות גרוע.
זה לא מוצא חן בעיניי, אבל אני מבין.
הנרי צודק. נשארנו זמן רב מדי. הגיע הזמן לחזור הביתה.
הצביעו לפביץ' לסנאט "בצד שלכם" -
פביץ' לסנאט -
אל תזוז! אבטחה. תרים ידיים. - הידיים למעלה.
תראה. הידיים שלי למעלה.
עזוב את הנשק.
בסדר. אני רק... - תניח את האקדח על הרצפה מיד.
בסדר. אני בצד שלך. אני רק מניח את האקדח...
אמרתי לך לא לזוז!
אתה חייב להקשיב לי. אסור לנו לעזוב.
אני בלש פרטי. הוטל עליי למצוא נעדרת.
שמעתי תירוצים רבים לפריצה בעבר.
אני נראה לך נרקומן? תקשיב לי.
הארנק שלי, רישיון הבלש הפרטי שלי, רישיון הנהיגה שלי,
תעודת הזהות שלי, הכול בארנק שלי.
כיס שמאלי. בפנים. כן. - כיס שמאלי?
"ג'ון שוגר". זה באמת השם שלך? - באמת השם, כן, אדוני.
המכונית הכחולה הזו שלך? - כן, אדוני.
אולי טעיתי בכתובת. אני לא יודע. אולי טעיתי.
אבל אם תשמע יום אחד על אישה שהתעללו בה
ופגעו בה בבית הזה
ולא הקדשת רגע אחד מהיום שלך לנסות לעזור לה...
פשוט עזבת בלי לבדוק...
אתה לא רוצה חרטה כזו, בנאדם. תאמין לי.
זה הרגע. אתה לא רוצה לחשוב,
"אילו יכולתי לחזור לרגע ההוא, אילו יכולתי להריץ את מחוגי השעון לאחור..."
אל תזוז.
אבדוק במרתף.
שלום?
יש שם מישהו?
כן. הבן של הסנאטור. - שלום?
ברור.
היי.
מה מצאת?
שום דבר. בעצם, פטיש.
אבל זה מרתף, שם אני מחזיק את הפטיש שלי.
אתה בטוח שחיפשת בכל מקום?
די בטוח.
טוב, טעות שלי.
בזה אתה צודק.
אז מה עכשיו?
מי אמר לך שמישהי נמצאת שם למטה?
חבר. אה, זה היה מידע מוטעה.
זה קורה, אבל זה מביך.
איזה חבר?
איזה... אתה יודע שאני לא יכול להגיד לך.
מקורות מסווגים הם דרישה הכרחית במקצוע שלי.
מי אמר לך שיש מישהי במרתף שלי?
לא חשבתי שהפעלתי את האזעקה.
היית טוב. - כן?
בדיוק חזרתי מהעבודה.
מזל שלי.
חוסר מזל שלך.
היי, זה לא חייב לקרות.
אף אחד לא חייב להיפגע.
זה כולל גם אותך.
לי דווקא לא מפריע שאנשים נפגעים.
מבחינתי, השאלה היא, "האם להתחיל בפטיש?"
מה שמך?
ריאן. - ריאן.
זה נגמר. בסדר? בוא נוותר פשוט, בסדר?
כן. - לא! לא!
אוליביה.
תרגום: אסף ראביד