‫תיכנסי.‬
‫איפה שרמיין?‬
‫תגידי לי את. היית בקשר איתה כל הזמן הזה?‬
‫מה? לא, היא התקשרה‬ ‫וביקשה ממני לפגוש אותה כאן.‬
‫ולא חשבת להתקשר אליי?‬ ‫-היא רצתה ייעוץ משפטי, מייק.‬
‫מה היא אמרה?‬ ‫-למה אני מרגישה שזאת חקירה?‬
‫בבקשה, תגידי לי מה היא אמרה.‬
‫קודם אתה תגיד לי משהו. איך ידעת שהיא כאן?‬
‫משרד השריף איכן את הטלפון שלה‬
‫כשהיא הפעילה אותו שוב‬ ‫כדי להתקשר אלייך, מתברר.‬
‫לרוע המזל…‬
‫היא וידאה שלא נוכל לאכן אותו שוב.‬
‫- בר ג'וביז -‬
‫איך היא נשמעה?‬
‫נסערת. כאילו היא בסכנה.‬
‫וזה כל מה שאני יודעת.‬ ‫-אם שרמיין אמרה לך עוד משהו…‬
‫אתה חושב שלא אספר לך הכול?‬
‫תקשיב, אולי מישהו אחר ריסק את הטלפון שלה.‬
‫ואולי הבהלת אותה, מייק.‬
‫תקשיב, כרגע אני רק דואגת לשרמיין, בסדר?‬
‫גם אני. אבל זה מחשיד מאוד.‬
‫טלפון מרוסק לא אומר שהיא הרגה את קלווין.‬
‫טביעות מכוסות בדם נמצאו בזירת הפשע.‬
‫הטביעות של שרמיין, הדם של קלווין.‬
‫אם ככה, גם לי יש עבודה לעשות.‬
‫להיות עורכת הדין של שרמיין.‬
‫ממתי?‬
‫מרגע זה.‬
‫בסדר, ברי, זה לא משחק.‬
‫זו חקירת רצח.‬
‫כן, אני יודעת שזו חקירת רצח.‬
‫ואני בטוחה שתסתדר עם זה יפה מאוד.‬
‫אבל אני לא יכולה לחלוק איתך מידע חסוי,‬
‫אז עדיף שנתרחק זה מזה, בסדר?‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫את לא מבינה כמה טוב להיות בבית.‬
‫אני כל כך שמחה שאתה מרגיש טוב יותר.‬ ‫אבל תבטיח לי שלא תתאמץ, בסדר?‬
‫אני לא מבטיח לך כלום.‬
‫הייתי תקוע בביה"ח כל השבוע,‬ ‫והיה לי זמן לחשוב.‬
‫הגיע הזמן לדברים חדשים.‬
‫זו הגישה הנכונה, אוורט!‬
‫אתה יודע שאתה לא עוזר.‬
‫אולי אזמין את שניכם לארוחת צהריים?‬
‫חגיגה אחרי החתונה.‬
‫ואו, היינו שמחים,‬
‫אבל האמת שאני הולכת‬ ‫לפגישה בבית העירייה היום,‬
‫ואחר כך נבלה את אחר הצהריים‬ ‫עם אימא ביולוגית פוטנציאלית.‬
‫כבר מצאתם מישהי?‬
‫בפוטנציה. אנחנו עדיין לומדים להכיר אותה.‬
‫אבל יש לנו אופטימיות זהירה.‬ ‫-כן.‬
‫אז לי יש אופטימיות זהירה שאהפוך לסבא.‬
‫בסדר, בואו לא ניסחף.‬
‫בכל אופן, מאחר שאנחנו לא פנויים בצהריים,‬ ‫אולי תבוא איתי לפגישה?‬
‫פגישות בעירייה זה לא ממש הקטע שלי.‬ ‫-בחייך, אמרת שזה הזמן לדברים חדשים.‬
‫חוץ מזה, תוכל לתמוך בדוק.‬
‫הוא בכל זאת הציל את חייך פעמיים.‬
‫יש לה נקודה טובה, אוורט.‬
‫טוב, שכנעת אותי.‬
‫נלך לבית העירייה. תני לי חמש דקות.‬
‫סבא? ואו, זה מתקדם מהר.‬
‫את צודקת, עדיף שלא ניסחף עם מרלי היום.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫פשוט נעשה כמיטב יכולתנו.‬
‫נכון.‬
‫יש לי הרגשה ממש טובה לגבי זה.‬ ‫ואני כאן איתך, בסדר?‬
‫יש לי את הבעל הכי טוב בעולם.‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שאולי ניקח את מרלי‬ ‫לשוק הפשפשים ליד תחנת הרכבת הישנה.‬
‫זה רעיון טוב.‬ ‫-כן?‬
‫טוב, אני אלך לאסוף אותה,‬ ‫ואת תצטרפי אלינו אחרי הפגישה בבית העירייה.‬
‫אולי נמצא שם כמה דברים לבית חדש וריק מאוד.‬
‫נשמע טוב?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. נתראה, אוורט!‬
‫- וירג'ין ריבר -‬
‫אז קבעתי סדר יום לפגישה.‬
‫קודם כול תסביר‬ ‫למה השעו את הרישיון הרפואי שלך,‬
‫ואז תפרט איך המרפאה תתנהל‬ ‫עד שתחזור לעבודה.‬
‫אתה מקשיב? אנחנו צריכים שהעיר תתמוך בנו.‬
‫כן, אני מסכים. זו חקירה לא מוצדקת,‬
‫ואני אוודא שכולם יודעים את זה.‬
‫מילים כדורבנות. אבל אם אתה כל כך בטוח,‬
‫למה החלפת בגדים שלוש פעמים?‬
‫אני לא בטוח לגבי שום דבר כרגע.‬
‫למרות שההאשמות נטולות יסוד,‬ ‫ייתכן שהתוצאה תהיה לרעתי.‬
‫ולא מגיע לי להיחקר ככה‬ ‫רק כי עשיתי את העבודה שלי.‬
‫אני ואתה יודעים את זה.‬
‫אנחנו חייבים לוודא שהעיר יודעת את זה.‬
‫ואני בעד הז'קט הזה. הוא יושב עליך נהדר.‬
‫תודה.‬ ‫-כן. בוא נלך, תותח.‬
‫אני אקח ז'קט. אסור לנו לאחר.‬
‫הלוואי שיכולנו להיות שם‬ ‫כדי לתמוך בך. נחשוב עליך.‬
‫תודה.‬ ‫-אתה תצליח.‬
‫אני לא שמח מהעובדה שאתם נשארים לבד‬ ‫ביום המלא הראשון שלכם כהורים.‬
‫נהיה בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫קוקו בעיקר ישנה ממילא.‬
‫כן. טוב, אם תצטרכו משהו,‬ ‫תתקשרו אליי, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫ביי.‬
‫אנחנו נסתדר.‬
‫ליזי, למה האפר של אבא שלי עדיין בחוץ?‬
‫אתה בטח מתפקע מצחוק עכשיו, מה?‬
‫טוב, צוחק מי שצוחק אחרון.‬
‫היי, חמוד.‬
‫היי.‬
‫למה את נשמעת כאילו את גוססת?‬
‫כי אני באמת גוססת.‬
‫והכול באשמת אשתך.‬
‫בסדר.‬
‫היא הציעה שאטפל בעצמי,‬
‫אז התחלתי לרוץ שוב כדי לנקות את הראש.‬
‫ואיך הולך לך?‬ ‫-טוב, זה עוד לא ברור.‬
‫אז…‬
‫רציתי שתשמע את זה ממני קודם.‬
‫אני אייצג את שרמיין בחקירת הרצח הזאת.‬
‫מצאו אותה?‬
‫לא, עוד לא. אבל היא התקשרה וביקשה שאעזור.‬
‫נשמע שהיא החשודה העיקרית של משרד השריף.‬
‫לעזאזל, הייתה לי הרגשה שזה מה שיקרה.‬
‫הייתי צריך לעזור לה יותר.‬
‫היי, אני זאת שאמרה לה‬
‫שהיא תהיה בטוחה‬ ‫אם היא תגיש צו הרחקה נגד קלווין.‬
‫אז עכשיו אני ממש רוצה לעזור לה.‬
‫דיברת עם מייק?‬ ‫-בערך. נתקלתי בו אתמול בלילה.‬
‫אתה מכיר מקום בשם "ג'וביז"?‬
‫כן, זה בר מפוקפק‬ ‫ששרמיין עבדה בו לפני שנים. למה?‬
‫זה קצה חוט אפשרי.‬
‫בסדר, ברי, לא משנה מה את עושה,‬ ‫תיזהרי, את שומעת?‬
‫אני איזהר.‬
‫היי, ג'ק!‬
‫היי.‬
‫כן, דרך אגב, יש סיכוי‬ ‫שאני ומל נבקש ממך ייעוץ משפטי בקרוב.‬
‫אני חושב שאנחנו מתקרבים‬ ‫לסיכום עם אימא ביולוגית.‬
‫אלה החדשות הכי טובות ששמעתי כבר הרבה זמן.‬
‫כל מה שתצטרכו. תסמכו על דודה ברי.‬
‫אין בעיה, דודה ברי. טוב, ביי.‬
‫היי.‬
‫מוכנה?‬ ‫-מוכנה ומזומנה.‬
‫טוב, בואי נזוז.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫אתה לני?‬
‫בריידי.‬
‫דן בריידי, השוכר החדש שלך.‬ ‫-בריידי, נכון.‬
‫רצית להפוך את המקום למוסך אופנועים.‬
‫כן, נכון. יש לי תוכניות גדולות.‬
‫קיוויתי להתחיל בשיפוצים מייד. זו בעיה?‬
‫לא. הגג זקוק לקצת אהבה,‬ ‫אבל הבניין עצמו במצב טוב.‬
‫בסדר, טוב לדעת.‬
‫היי, תקשיב, לני.‬
‫קצת חסרים לי מזומנים כרגע.‬
‫קיוויתי שתעשה לי טובה‬
‫ותסכים לקבל את הפיקדון שלארק שילמה לך‬ ‫כערבות לשכר הדירה של החודש הבא.‬
‫לא.‬
‫פיקדון זה פיקדון.‬
‫אם אתה לא יכול לשלם,‬ ‫אני צריך למצוא שוכר חדש.‬
‫מה? היי, לא.‬
‫אל תדאג, בסדר? אני…‬
‫אני אשיג את הכסף.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫לאט-לאט, כולם.‬
‫נאבד את המרפאה?‬ ‫-למה השעו לדוק את הרישיון?‬
‫זה נכון ששירלי כמעט מתה?‬
‫היי, אנחנו צריכים סדר.‬
‫חכו עם השאלות שלכם.‬
‫לראשת העיר יש את זכות הדיבור.‬
‫קודם כול, אף אחד לא כמעט מת.‬
‫ד"ר מולינס כאן כדי להפיג את החששות שלכם,‬
‫אז בואו ננשום נשימה עמוקה ונקשיב לו.‬
‫ד"ר מולינס.‬
‫תודה, גברתי ראשת העיר.‬
‫בוקר טוב, חברים.‬
‫ראשית, אני רוצה להתייחס‬ ‫לשמועות בקשר לשירלי.‬
‫דיברתי איתה הבוקר, והיא רצתה שאגיד לכם‬
‫שהיא התאוששה לחלוטין,‬
‫ועכשיו היא נחה בנעימים.‬
‫עכשיו, לגבי ההשעיה הזמנית‬ ‫של הרישיון הרפואי שלי,‬
‫היא הפתיעה את כולנו.‬
‫בעיקר אותי.‬
‫הלוואי שיכולתי להסביר את זה בפרוטרוט,‬
‫אבל הפרטים הרפואיים של המקרה‬ ‫מוגנים בחיסיון.‬
‫אבל למרות זאת, אני מבטיח לכם‬
‫שהאישומים נגדי משוללים כל יסוד.‬
‫בתקופה שלי בצבא‬
‫ובאינספור משמרות בחדרי מיון עמוסים‬
‫למדתי לקבל החלטות מצילות חיים בו במקום.‬
‫ועכשיו שעשיתי את זה כאן,‬ ‫מאשימים אותי בהתנהגות פזיזה.‬
‫פזיזה?‬
‫לא.‬
‫אני מאמין שעשיתי את הדבר הנכון.‬
‫עכשיו אני רוצה לבקש ממל שרידן‬ ‫להסביר לכם את התוכניות שלנו.‬
‫טוב, אז בגדול, המרפאה תמשיך לפעול כרגיל.‬
‫אני יכולה לעשות 95 אחוזים‬ ‫ממה שדוק יכול לעשות,‬
‫ואם יש משהו שאני לא יכולה לעשות,‬ ‫אני אפנה אתכם למישהו שיכול.‬
‫אבל אני רק רוצה שתדעו‬
‫שתקבלו טיפול טוב כמו תמיד.‬
‫לא אם אתם ב-5 האחוזים.‬ ‫-מי זה?‬
‫מצטער על ההפרעה. אני ד"ר אוליבר הייז,‬
‫ראש הסגל בבית החולים גרייס ואלי.‬
‫וחמישה אחוזים זה חלק משמעותי מהקהילה הזאת.‬
‫שירלי גורדון נכללה בחלק הזה.‬
‫כמה מכם כאן‬ ‫עלולים להיות בחמשת האחוזים האלה?‬
‫חתיכת בן…‬ ‫-תירגעי.‬
‫אני לא יודע מה יהיו תוצאות החקירה‬ ‫בדבר מעשיו של ד"ר מולינס,‬
‫אבל אני יודע שגישה לסגל רפואי אמין ומוכשר‬
‫חשובה לכל אחד ואחת בעיר הזאת.‬
‫מוכשר? אתה רציני?‬
‫ד"ר הייז, אנחנו בדיוק מסבירים‬ ‫איך נטפל בצרכים הרפואיים של הקהילה שלנו.‬
‫ואם יש לך משהו לומר,‬
‫עדיף שתבחר זמן ומקום מתאימים יותר.‬
‫כמובן, אני מתנצל.‬
‫רק רציתי לוודא שהקהילה שלכם מודעת לכך‬
‫שבבית החולים גרייס ואלי‬ ‫יכולים למלא את כל צרכיהם.‬
‫אתה מפספס את הנקודה, ד"ר הייז.‬
‫אתה לא גר בעיר הזאת,‬
‫ואתה לא יכול פשוט להיכנס לכאן‬ ‫ולהתפרץ לפגישה שלנו.‬
‫למה לא לתת לו לדבר?‬
‫אני אשמח לשמוע מה יש לגרייס ואלי להציע.‬
‫יש לי כאן עלונים שמפרטים‬ ‫את כל השירותים שגרייס ואלי מציע.‬
‫אני רק מציע שתשקלו את הרעיון‬
‫שאולי הגיע הזמן לשינוי.‬
‫תנו לי רק לומר…‬
‫מבחינתי, להיות הרופא שלכם‬ ‫זה לא רק לטפל בצרכים הרפואיים שלכם.‬
‫זה אישי בשבילי.‬
‫וזה מאפשר לכם לדעת שיש מישהו שתומך בכם,‬
‫מישהו שאתם יכולים לסמוך עליו.‬
‫נראה שאולי חלקכם איבדו אמונה בי.‬
‫אבל אני לא איבדתי אמונה בכם.‬
‫אבל עד שהחקירה תושלם…‬
‫הידיים שלי כבולות.‬
‫דוק, חכה.‬
‫אני כל כך מצטערת. זה היה ממש לא במקום.‬
‫תקשיבי, מל, אני לא רוצה‬ ‫שתדאגי בקשר לזה, בסדר?‬
‫עכשיו, פשוט…‬
‫פשוט נדבר ביום שני, בסדר?‬
‫היי.‬
‫-את בסדר?‬
‫לא, לא נראה לי. אני אלך לבלות איתו קצת.‬
‫יש לך תוכניות בצהריים.‬
‫אני יודעת, אבל זה ממש חשוב.‬
‫טוב, גם ההזדמנות הזאת חשובה לך ולג'ק.‬
‫אני יודע עד כמה זה משמעותי לשניכם.‬
‫אולי תיתני לי לדבר עם דוק במקומך?‬
‫באמת?‬
‫כן. כלומר…‬
‫למה לא?‬
‫טוב… כלומר, מה תעשה?‬
‫אני כבר אחשוב על משהו. את יכולה ללכת.‬
‫בסדר.‬
‫היי, דוק, חכה.‬
‫היי, תקשיב, אני ממש זקוק לעזרתך במשהו.‬
‫יש לך כמה דקות?‬
‫כן, בטח.‬
‫יופי.‬
‫היי. היי, מרלי.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-היי, מותק.‬
‫איך הלך בפגישה?‬
‫לא משהו.‬
‫אספר לך אחר כך.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה עשיתם?‬
‫את יודעת, פתרנו את כל הבעיות בעולם‬ ‫ולא הפסקנו לאכול.‬
‫רוצה קצת?‬ ‫-כן.‬
‫ג'ק מסרב לטעום.‬
‫כי אמרתי לך שאכלתי שכבה שלמה‬ ‫מעוגת החתונה שלנו אתמול בערב.‬
‫רק תירוצים.‬
‫זו האמת.‬ ‫-טוב…‬
‫תודה שפיניתם זמן לבלות איתי היום.‬
‫זו החלטה גדולה,‬ ‫ואני רוצה לעשות את זה נכון הפעם.‬
‫בלי לחץ.‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים! טוב, אני לא יכולה. אתם חמודים מדי.‬
‫אז אתם מרגישים שמשהו השתנה‬ ‫עכשיו שאתם נשואים?‬
‫עברו רק כמה ימים, אבל כן, נראה לי שכן.‬
‫זה טוב יותר.‬
‫כן.‬ ‫-כן? באיזה מובן?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫הרעיון שנהיה יחד לנצח מרגיש… אמיתי יותר.‬
‫כן. אתה תקוע איתי עכשיו.‬ ‫-טוב.‬
‫ככה זה צריך להיות.‬ ‫-כן, בואי הנה.‬
‫אני אדביק אותך אליי.‬ ‫-ג'ק!‬
‫הוא נראה בדיוק כמו שוגר.‬
‫כן, קצת.‬
‫בטח, שנקנה אותו?‬ ‫-מה?‬
‫אני לא רוצה לבאס, אבל…‬
‫מה? התוכן חשוב יותר מהסגנון.‬ ‫יש לזה ערך סנטימנטלי.‬
‫למי?‬
‫בסדר.‬
‫לא, כל החלטה לקנות חייבת להתקבל פה אחד.‬
‫אז נתקדם הלאה.‬ ‫-כן.‬
‫יש לנו הרבה מקום על הקיר, אני רק אומר.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, הנה. אתה מחזיק?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫זהו זה.‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫איפה אתה רוצה לשים את זה?‬ ‫-בצד ימין.‬
‫כאן?‬
‫כן. מושלם.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫ואו, אתה בנית את כולם?‬
‫טוב, ביליתי כאן הרבה זמן.‬
‫טוב…‬
‫אם זה כל מה שהיית צריך,‬ ‫אני מניח שאחזור הביתה.‬
‫אולי תעשה הפסקה? רוצה בירה?‬
‫זה היה רעיון של מל? היא ביקשה‬ ‫שתשגיח עליי בגלל מה שקרה הבוקר?‬
‫כי אני ממש לא צריך רחמים‬ ‫ממך או מאף אחד אחר כרגע.‬
‫יופי, כי אני לא מציע רחמים.‬
‫פשוט חשבתי שהסחת דעת תעזור לך.‬
‫אני בסדר גמור. תודה.‬
‫אתה יודע, כשאני עובד כאן,‬ ‫זה מסיח את דעתי משאר הדברים.‬
‫כשאני בונה משהו מאפס, כיסא או שולחן,‬
‫לא יודע, זה מכניס הכול לפרספקטיבה.‬
‫כן.‬ ‫-מפשט עניינים.‬
‫בנית גם את הכיסא הזה?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫אפשר להביא לך בירה?‬
‫בבקשה.‬
‫כן.‬
‫טוב, בכי של רעב מתחיל חלש‬ ‫ואז מתגבר והופך לבכי קצוב חזק.‬
‫זה יותר רצוף מאשר קצוב.‬ ‫מה כתוב על בכי רצוף?‬
‫"חיתול רטוב עשוי להיות הסיבה לבכי רצוף."‬
‫בדיוק החלפתי לה. מה האפשרות הבאה?‬
‫היי, איך הלך?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫זה היה אסון. אבל לא אשעמם אתכם בפרטים.‬
‫בואו רק נגיד שעברנו למצב בקרת נזקים.‬
‫למה הקטנטונת כועסת?‬
‫אין לנו מושג.‬ ‫ניסינו הכול. היא פשוט עצבנית.‬
‫אני אנסה להשכיב אותה לישון.‬
‫יופי, ואז תוכלי לחזור ולעזור לי…‬
‫אני אנסה ללכת לישון יחד איתה.‬
‫אולי זה הזמן לשכור עובד זמני כמו שאמרתן.‬
‫אין לי זמן לזה. אני עסוקה מדי.‬ ‫-אם תשכרי עובד זמני, יהיה לך יותר זמן.‬
‫מלכוד 22 אמיתי.‬
‫בסדר, תתקשרי לסוכנות בקליר ריבר‬ ‫ותבדקי מי יכול לפגוש אותי אחר הצהריים.‬
‫בסדר, אני אתקשר.‬
‫תהיי נחמדה לאימא ואבא.‬
‫שמעת את הגברת.‬
‫- אתה שיפוצניק? -‬
‫בריידי!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני רואה שחזרת בשלום.‬
‫כן.‬
‫מצאת את לארק?‬
‫כן.‬
‫ו…?‬
‫ונתתי לה לשמור את הכסף.‬
‫מה?‬ ‫-זה היה הדבר הנכון לעשות, בסדר?‬
‫בשביל הייזל.‬
‫זה בטח לא היה קל.‬
‫זה לא היה קל, ועכשיו אני מרושש באופן רשמי.‬
‫אבל הרווחת מקום בגן עדן.‬
‫אני מניח.‬
‫תקשיבי, אני יודע שאי אפשר לשכור אותי‬ ‫עד שאעבור את מבחן ההסמכה,‬
‫אבל יש משהו אחר שאני יכול לעשות בתחנה?‬ ‫את יודעת, כדי להרוויח קצת כסף מהצד.‬
‫כן. תקשיב, הייתי שמחה לעזור,‬
‫אבל פשוט אין כסף פנוי בתקציב כרגע.‬
‫כלומר… אני אשאל, אולי אני אשמע על משהו.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫אני רק רוצה לפתוח כבר את המוסך, את יודעת?‬
‫זה יעזור להסיח את דעתי מ…‬ ‫-ברי?‬
‫כן.‬
‫הפלתי עליה הרבה בחתונה,‬
‫ולא דיברנו מאז, והיא עם מייק ו…‬
‫אז אתה לא יודע?‬
‫יודע מה?‬
‫ואו.‬
‫ברי ומייק נפרדו.‬
‫מה?‬
‫בגללי?‬ ‫-לא בגללך.‬
‫אני צריך לדבר איתה.‬ ‫-זה לא…‬
‫אני לא חושבת שזה רעיון טוב.‬
‫היא אמרה שהיא לא רוצה לראות אותי?‬ ‫-לא במילים האלה בדיוק, בסדר?‬
‫אבל ברי עוברת הרבה עכשיו. רק…‬
‫אם תדבר איתה,‬
‫תדבר איתה רק כידיד.‬
‫כן.‬
‫אני לא בטוח‬ ‫שאנחנו מסוגלים להיות רק ידידים.‬
‫אז אולי עדיף שפשוט תתרחק ממנה.‬
‫תקשיב, אני והחבר'ה יושבים לאכול.‬ ‫בוא תצטרף אלינו.‬
‫אני לא יכול. אני צריך לחפש עבודה.‬
‫בפעם הבאה.‬ ‫-כן.‬
‫עוד לא הייתי בשום מקום, יודעים?‬ ‫אז כשאסיים את הלימודים, אני רוצה לנסוע.‬
‫נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫אולי בסוף אגור בכפר קטן בספרד‬ ‫או על חוף איטליה איפשהו.‬
‫איטליה. שמעת את זה?‬
‫מה?‬
‫הוא שילם לך?‬ ‫-לא!‬
‫אנחנו מנהלים דיון מתמשך‬ ‫על היעד של ירח הדבש שלנו,‬
‫ואיטליה היא אפשרות טובה מאוד.‬
‫וגם הוואי.‬
‫הוואי מדהימה.‬ ‫זו תהיה הבחירה שלי לירח דבש אם אתחתן.‬
‫לא!‬
‫תראה, גם איטליה נחמדה. זו פשוט החלטה קשה.‬
‫ירח דבש.‬ ‫-את צריכה לענות?‬
‫לא.‬
‫לא, זו רק סוכנות האימוץ.‬ ‫הם מתקשרים בנוגע לזוג אחר.‬
‫אבל זה יכול לחכות, כי אני איתכם עכשיו.‬
‫זאת קלאסיקה. אפשר?‬
‫את יודעת, גם אימא של מל‬ ‫הייתה בקטע של צילום.‬
‫כן?‬ ‫-כן, הייתה לה עין נהדרת.‬
‫נכון, מותק?‬ ‫-כן.‬
‫תחייכו!‬
‫בסדר.‬
‫התוספת כאן‬ ‫היא צ'יפס בטטה יפנית, לא לחם תירס.‬
‫נכון.‬
‫טעות שלי.‬
‫ואו, בחיים לא היה עומס כזה בשבת.‬
‫לא בשעה כזאת. ארוחת הבוקר הסתיימה.‬ ‫ארוחת הצהריים עוד לא התחילה.‬
‫כן, אני חושבת שזה נקרא בראנץ'.‬
‫בראנץ'?‬
‫כן, הארוחה בין ארוחת הבוקר והצהריים.‬
‫כן, אני יודע מה זה בראנץ', האנה.‬
‫פשוט מעולם לא עשינו את זה כאן. תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני חוזרת לתחנה. הבר ממש מפוצץ.‬
‫כן, אנחנו עושים בראנץ' עכשיו. מי ידע?‬
‫היי, אולי זה הזמן לשכור עוד עובדים.‬
‫אני יודעת שבריידי מחפש עבודה.‬
‫הוא עובר תקופה קשה. הכסף יעזור לו.‬
‫כן, את יודעת מה? אני לא צריך את הדרמה.‬
‫שלא תטעי, אני מחבב את בריידי,‬
‫אבל ההזדמנות הזאת עם התפריט החדש‬ ‫חשובה מדי, ואני לא יכול להסתכן.‬
‫אולי מאחורי הבר?‬ ‫תפריט סקסי חדש, ברמן סקסי חדש.‬
‫מה, את חושבת שבריידי סקסי? ממתי?‬
‫מאז… לא יודעת, מאז שפגשתי אותו.‬ ‫הוא נראה טוב.‬
‫ואו, לא ידעתי שאת חושבת עליו ככה.‬
‫מה מצחיק?‬
‫אתה מקנא?‬
‫בבריידי?‬
‫לא. תעשי לי טובה.‬
‫לא, תפסיקי. אני מנסה לעבוד. לא.‬
‫זה חמוד.‬
‫לפחות תשקול לתת לבריידי עבודה?‬
‫אם אסכים, את מבטיחה‬ ‫לעולם לא לקרוא לו "סקסי" שוב?‬
‫כן.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫נחזור לעבודה.‬ ‫-כן.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫בריידי.‬
‫- בר ג'וביז -‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫כן. האמת שאני מחפשת חברה שלי.‬
‫עבדת כאן אתמול בלילה?‬
‫אני עובדת כאן כל לילה. אני הבעלים.‬
‫טוב, נעים להכיר. אני ברי.‬
‫איך קוראים לחברה שלך?‬ ‫-שרמיין רוברטס.‬
‫שוטר בא לכאן אתמול בלילה ושאל עליה.‬
‫אני אגיד לך את מה שאמרתי לו.‬
‫אני לא יודעת כלום.‬
‫טוב. תביני, שרמיין עלולה להיות בסכנה.‬
‫אז אם ראית משהו או שמעת משהו,‬
‫אני ממש צריכה לדעת, בבקשה.‬
‫גם את שוטרת?‬ ‫-אני עורכת הדין שלה.‬
‫ואני מאוד דואגת לה ו…‬
‫לשני התינוקות שהיא מנסה להגן עליהם.‬
‫תמיד חיבבתי את שרמיין.‬
‫אין לי מושג‬ ‫איך היא הסתבכה עם הטיפוס הזה קלווין.‬
‫ברוך שפטרנו, הוא היה חלאה.‬
‫אז היא הייתה כאן?‬
‫היא הייתה נסערת.‬ ‫היא בקושי הצליחה לא להתפרק.‬
‫היא פחדה.‬
‫היא אמרה למה?‬
‫היא מרגישה שמישהו עוקב אחריה.‬
‫היא רצתה להשיג תעודת זהות חדשה,‬
‫ופעם הכרתי מישהו שעושה דברים כאלה.‬
‫בסדר.‬
‫יש לך מושג איפה היא עשויה להיות? בבקשה.‬
‫לא.‬
‫עדיף שתלכי.‬
‫סליחה, אפשר לעזור לך?‬ ‫-תירגעי, גברת.‬
‫יש לנו בעיה כאן?‬
‫אין בעיה. התכוונתי לשאול את הגברת היפה‬
‫אם היא יודעת מה קרה לחבר שלי קלווין.‬
‫היא לא יודעת.‬
‫ברצינות?‬
‫אתה עוקב אחריי?‬
‫יש בפנים שוטר סמוי‬ ‫שמחכה למקרה ששרמיין תופיע שוב,‬
‫והיא לא תעשה את זה‬ ‫אם היא תראה את שנינו מדברים כאן בחוץ.‬
‫את קרובה מאוד לשיבוש הליכי חקירה.‬
‫אני יודעת שהיא חפה מפשע, מייק.‬ ‫היא בורחת כי היא מפחדת,‬
‫ואני מכירה את ההרגשה.‬
‫תקשיבי, אני מעריך‬ ‫את הנכונות שלך להסתכן למענה,‬
‫אבל לדעתי את נותנת‬ ‫למה שקרה עם דון להשפיע עלייך.‬
‫מה שקרה עם דון‬ ‫עוזר לי להבין מה עובר על שרמיין.‬
‫אתה נותן למה שקרה בינינו לחבל במאמצים‬ ‫של האישה היחידה שמנסה לעזור לה?‬
‫את צודקת. זה לא היה הוגן. אני מצטער.‬
‫תקשיבי, שיהיה ברור,‬ ‫גם אני רוצה להאמין שהיא חפה מפשע,‬
‫אבל אני צריך הוכחה.‬
‫טוב, שרמיין חושבת שעוקבים אחריה.‬
‫גילית את זה רק עכשיו?‬
‫כן, מהבעלים. ממש עכשיו.‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אני אבדוק‬ ‫את צילומי האבטחה מהאזור הסובב‬
‫ואראה אם עקבו אחריה.‬
‫ואני אודיע לך מה מצאתי.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫קרידנס קלירווטר בפורום, 71'.‬
‫טוב, רולינג סטונס, סן פרנסיסקו, 1972.‬
‫בווינטרלנד?‬
‫גם אני הייתי שם.‬
‫לא.‬
‫כן. שיר הרוקנרול הראשון‬ ‫שלמדתי לנגן בפסנתר,‬
‫"סוסי פרא".‬
‫זה אחד משירי האהבה הכי טובים‬ ‫שנכתבו אי פעם.‬
‫כן.‬
‫לא ידעתי שאתה מנגן בפסנתר.‬
‫טוב, "מנגן" זאת לא בדיוק המילה.‬
‫אם יתחשק לך לג'מג'ם בהזדמנות,‬ ‫אתה יודע איפה אני.‬
‫בסדר.‬
‫היי, מזל טוב. שמעתי שהפכת לסבא-רבא.‬
‫מל סיפרה לי הבוקר.‬
‫איך ההרגשה?‬
‫כאילו קיבלתי הזדמנות שנייה.‬
‫טוב, אני מזדהה עם זה.‬ ‫גם אני מפצה על הזמן האבוד.‬
‫כן.‬
‫אחרי כל מה שקרה, למה נשארת בווירג'ין ריבר?‬
‫טוב…‬
‫ניסיתי לעזוב יותר מפעם אחת,‬
‫אבל תמיד חזרתי בסוף.‬
‫כן.‬ ‫-חשבת פעם לעזוב?‬
‫לא.‬
‫לא, וירג'ין ריבר היא הבית שלי.‬
‫הופ ו… האנשים.‬
‫המרפאה.‬
‫הכול יסתדר, דוק.‬
‫כן.‬
‫תודה שבאת מהר כל כך.‬ ‫-תודה על ההזדמנות.‬
‫להיות עוזר לראשת העיר של וירג'ין ריבר‬ ‫יהיה חלום מבחינתי.‬
‫עוזר זמני.‬ ‫-טוב, נראה לגבי זה.‬
‫האם אי פעם עבדת בשירות הציבורי?‬
‫הייתי העוזר הבכיר של הפקיד הזוטר‬ ‫במחלקת הרשומות של מחוז הומבולדט,‬
‫ואומרים שהייתי נכס אמיתי‬ ‫למחלקת הרשומות והנכסים.‬
‫עוזר זוטר.‬ ‫-עוזר בכיר.‬
‫נכון.‬
‫היפותטית…‬
‫היפותטית, איך היית משכנע את התושבים‬ ‫לתמוך בהצעה של ראשת העיר, למשל?‬
‫זה קל. משכנעים אותם‬ ‫שהם רוצים את מה שאת רוצה.‬
‫טוב, כדי לעשות את זה, נצטרך לחשוב על כמה…‬
‫נצטרך לחשוב על…‬
‫טוני, אני מצטערת. הנכדים שלי זקוקים לי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫כן, נשמע שיש תינוק חדש בבית.‬
‫לאחותי בדיוק נולד ילד רביעי,‬ ‫אז אני מזהה את הקול.‬
‫ניסיתם את ריקוד הקקי של התינוקות?‬ ‫-איזה ריקוד?‬
‫בדיוק.‬
‫קדימה ואחורה, לאט ובעדינות.‬
‫כן.‬
‫"ריקוד קקי של תינוקות‬
‫"תעשי קקי כמו ילדה גדולה, תינוקת"‬
‫אין מצב.‬
‫זה עבד.‬
‫זה הצליח. קוקו עשתה קקי.‬
‫כזה בלגן בגלל קקי קטן?‬
‫קיבלת את העבודה.‬
‫באמת?‬
‫כל הכבוד.‬
‫אז מתי ידעתם שאתם רוצים לאמץ?‬
‫בכנות, אפילו לא ידעתי שאני רוצה ילדים‬
‫עד שפגשתי את האישה שרציתי ילדים איתה.‬
‫ומל, מה איתך?‬
‫טוב, אנחנו…‬
‫החלטנו שאימוץ הוא הברירה היחידה שלנו.‬
‫זו הייתה דרך לא קלה.‬
‫אני הולכת לקחת עוד שתייה. אתם רוצים משהו?‬
‫לא, תודה.‬
‫אני בסדר. תודה.‬
‫את בסדר?‬
‫תקשיבי, אני יודע שהשיחה מהסוכנות‬ ‫באה בעיתוי גרוע,‬
‫אבל תמיד ידענו‬ ‫שהיא שוקלת גם אפשרויות אחרות.‬
‫כן.‬
‫ואני יודע שיש דברים…‬
‫שקשה לדבר עליהם,‬
‫אבל זו ההזדמנות שלך‬ ‫להתחבר איתה כאימא לאימא.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני יודעת. פשוט יש המון דברים‬ ‫בתהליך הזה שהם לא בשליטתנו.‬
‫ו…‬
‫הייתה לי אותה הרגשה כשהייתי בהיריון,‬ ‫ואני רק מחכה לאכזבה הבלתי נמנעת.‬
‫היי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אולי כל זה קורה מהר מדי.‬
‫טוב, תראי, אם את לא מוכנה…‬
‫אז גם אני לא מוכן.‬
‫אבל מרלי תלד בעוד כמה שבועות.‬
‫אנחנו חייבים לומר לה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את רוצה לצאת לסיבוב? רק אני ואת.‬
‫כן, אני אשמח.‬ ‫-בסדר.‬
‫יופי. כן, לכו.‬
‫קחו את הזמן. ניפגש בבר.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫תיהנו.‬
‫היי.‬ ‫-היי, אחי.‬
‫חשבתי שאתה עובד על הבית היום.‬
‫כן, מל ואני מבלים את היום‬ ‫עם אם ביולוגית פוטנציאלית.‬
‫אבל אתה כאן לבד.‬
‫אני לא יודע. אני…‬
‫פשוט ממש רציתי שזה יקרה, אתה יודע?‬
‫אולי יותר מדי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני פשוט…‬
‫נראה לי שננעלתי על הרעיון‬ ‫שזאת התאמה מושלמת,‬
‫ואני חושב שבסוף רק הלחצתי את מל עוד יותר,‬
‫ובהתחשב במה שהיא עברה,‬ ‫זה הדבר האחרון שרציתי לעשות.‬
‫תקשיב, אני יודע עד כמה שניכם רוצים משפחה.‬
‫אתם נשואים בקושי שבוע.‬
‫כן, אתה צודק.‬ ‫-כן, אני צודק.‬
‫כן, אתה צודק. אתה צודק!‬
‫המקום הזה עמוס. אתה והאנה מסתדרים?‬
‫כן. אולי הגיע הזמן לשכור עוד עובדים.‬
‫קאיה אומרת שבריידי מחפש עבודה.‬
‫אתה חושב להחזיר את בריידי לעבודה?‬
‫אני לא יודע, בפעם הקודמת שהוא עבד כאן…‬ ‫-כן, אני יודע. חשבתי כמוך,‬
‫אבל הוא במקום אחר עכשיו, ו…‬
‫האמת היא שדאגתי בעיקר‬ ‫בגלל מה שקרה עם מייק וברי.‬
‫אז רציתי לבדוק את זה איתך.‬
‫טוב, אחרי ששמעתי את הצד של ברי בסיפור,‬
‫אני לא חושב שהוגן‬ ‫להטיל את כל האשמה על בריידי.‬
‫כלומר, הבר באמת עמוס.‬
‫טוב. אם זה בסדר מבחינתך, זה בסדר מבחינתי.‬
‫הוא טוב מאחורי הבר. אפשר לסמוך עליו שם.‬
‫אבל לא הייתי סומך עליו עם החברה שלי.‬
‫זה…‬
‫פשוט ממש קשה לי‬ ‫לדבר על איך ג'ק ואני הגענו הנה,‬
‫ולמה בחרנו לאמץ.‬
‫אני…‬
‫התקשיתי מאוד ללדת תינוק.‬
‫היו לי כמה וכמה הפלות.‬
‫ו…‬
‫עברתי הפריה חוץ גופית ו…‬
‫לידה שקטה.‬
‫ואחרי כל זה, אני…‬
‫חשבתי שאימוץ יהיה הרבה יותר קל.‬
‫אבל…‬
‫זה מפחיד נורא.‬
‫אני מתה מפחד.‬
‫והכול פשוט קורה ממש מהר, את יודעת?‬
‫וזה לא באשמתך. זה לא באשמתך.‬
‫פשוט ככה יצא.‬
‫ואני מניחה שפשוט לא הייתי מוכנה…‬
‫לכאב שהתקווה החדשה הביאה איתה.‬
‫אם זה הגיוני.‬
‫אבל אני יודעת…‬
‫אני יודעת שהכול ישתלם כשאהיה אימא.‬
‫ורק רציתי לדבר איתך בכנות.‬
‫תודה שדיברת איתי בכנות על כל זה ו…‬
‫מל, שובר לי את הלב‬ ‫לחשוב על כל הכאב שחווית.‬
‫תודה. זה…‬
‫זה בסדר, את יודעת?‬
‫זה פשוט הסיפור שלי.‬
‫אני דואגת לך.‬
‫כלומר, איך את מתמודדת עם כל זה?‬
‫כמו שאמרת, זו החלטה גדולה מאוד.‬
‫זה מצחיק, אני חושבת‬ ‫שאף אחד לא שאל אותי את זה עד עכשיו.‬
‫את יודעת, הכול סובב סביב התינוק.‬
‫כן.‬
‫ותמיד ידעתי שאני לא רוצה‬ ‫לגדל את התינוק לבד.‬
‫אני רוצה שיהיו לו שני הורים אוהבים,‬ ‫את יודעת?‬
‫אבל גם אני מפחדת.‬
‫זה לא מה שציפיתי לו,‬ ‫את יודעת, בשום צורה, ואני…‬
‫אין לי שום תמיכה, ו…‬
‫אני מרגישה בודדה.‬
‫כן.‬
‫היי, את לא לבד.‬ ‫-טוב…‬
‫לא, ממש לא. את לא לבד. ג'ק ואני כאן איתך.‬
‫אנחנו נהיה כאן איתך לכל אורך הדרך,‬
‫בין שתבחרי בנו ובין שלא.‬
‫נוכל להבטיח משהו?‬
‫בסדר.‬
‫שנישען זו על זו‬
‫ונתמודד יחד עם כל מה שיבוא.‬
‫בסדר.‬
‫-בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן, אני…‬
‫אני ממש בסדר.‬
‫מה דעתך להראות למרלי את חדר הילדים?‬
‫מה?‬
‫באמת?‬
‫-כן.‬
‫כן, היא בוחרת בנו.‬ ‫היא רוצה שנהיה ההורים של התינוק.‬
‫סליחה, הייתי צריכה להביא את זה מהאוטו.‬
‫הצלחנו להחליט פה אחד.‬
‫ואו.‬
‫את בטח ממש אוהבת אותי.‬
‫בואי הנה.‬ ‫-בסדר!‬
‫חבל שלא ראית את הרהיטים שאוורט בנה.‬
‫הם יפהפיים,‬
‫ויש לו תשוקה למקצוע.‬
‫תודה.‬
‫והדבר הנפלא ביותר הוא‬ ‫שאף אחד לא יכול לקחת את זה ממנו.‬
‫כן, כולם צריכים משהו כזה.‬
‫העבודה שלך היא התשוקה שלך, ורנון.‬
‫זה מה שעשית כל חייך הבוגרים.‬
‫והעיר הזאת לא תיקח את זה ממך.‬
‫כן. טוב…‬
‫בסופו של דבר, אולי משהו ייקח את זה.‬
‫אני אלך לבדוק מה שלום הילדים.‬ ‫-בסדר.‬
‫והופ…‬
‫את לא יכולה לזרוק את אבא שלך לפח.‬
‫דבר ראשון, זה לא חוקי.‬
‫אבל חשוב מכך…‬
‫את תתחרטי על זה.‬
‫שלום, מתוקה.‬
‫סבא מחזיק אותך.‬
‫בדיוק, קוקו, סבא מחזיק אותך.‬
‫כן, בסדר.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫היי.‬
‫היו לך כמה ימים קשים?‬
‫כן, אפשר לומר.‬
‫טוב… שמעתי.‬
‫אני מצטער.‬
‫תודה.‬
‫נראה שגם לך היו כמה ימים לא קלים.‬
‫כן. האמת שזה די הגיע לי.‬
‫אני מניחה שלשנינו הגיע.‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫רוצה לדבר על זה?‬
‫זה יהיה בסדר מבחינתך?‬
‫כן.‬
‫נראה לי. כן.‬
‫לא יודע, נראה לי שאת…‬
‫צריכה ידיד.‬
‫האמת היא שכן.‬
‫טוב, החדר ממש לא גמור, אבל אם תדמייני…‬
‫זה יהיה החדר שלו.‬
‫תחשבו על כל הזיכרונות שתיצרו כאן.‬
‫הוא בועט.‬
‫אתם רוצים להגיד שלום לבן שלכם?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אפשר?‬
‫ממש שם.‬
‫כן.‬
‫כן. ילדה טובה.‬
‫ילדה טובה.‬
‫כן.‬
‫- לא לענות -‬
‫- את לא יכולה להתעלם ממני‬ ‫את לא יכולה לברוח ממני לנצח -‬