‫אלוהים! מה קרה?‬
‫מצטער, לא התכוונתי להפריע.‬
‫מה קורה?‬
‫סתם… עוד קטטה טיפשית בבר.‬
‫תן לי לראות.‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫זה רק דימום מהאף.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫שכחתי את הארנק.‬
‫הלכתי לקנות כמה דברים כדי להתנקות,‬ ‫ולא יכולתי לשלם.‬
‫אני אביא לך קרח.‬ ‫-לא. באמת, אני בסדר, מל.‬
‫תודה. אני לא צריך קרח, רק לישון קצת.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה מחר.‬
‫כן.‬
‫עוד קטטה בבר?‬
‫כן, גם אני לא מאמין לו.‬
‫בסדר.‬
‫ג'ק, תקשיב.‬
‫אני מבינה שאתה מחבב את קליי.‬
‫אבל מה אתה באמת יודע עליו?‬
‫לא הרבה.‬
‫כלומר, אני די בטוח שהיו לו חיים קשים, אבל…‬
‫הוא נראה כמו בחור טוב.‬
‫בסדר, אבל כדאי שהוא יעבוד כאן?‬
‫זה הבית שלנו.‬ ‫כאן אנחנו מתכננים להקים משפחה.‬
‫כלומר, אם קורה איתו משהו…‬
‫אני ארד לשורש העניין‬ ‫לפני שהוא יתחיל לעבוד מחר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אנחנו צריכים לסמוך על האנשים‬ ‫שאנחנו מכניסים לחיינו.‬
‫אתה יודע? וכרגע אני לא ממש סומכת עליו.‬
‫אני מבין.‬
‫תקשיבי, יש לך זכות מלאה לדאוג.‬
‫בסדר?‬
‫ואם ארגיש שקליי‬ ‫מהווה סכנה לבית שלנו בכל דרך שהיא,‬
‫איפטר ממנו.‬
‫תודה.‬
‫בואי הנה.‬
‫- וירג'ין ריבר -‬
‫יש חדשות?‬ ‫-תפסנו את ביל הפראי אתמול בלילה.‬
‫שמו האמיתי הוא הארי דופרי.‬
‫הוא הודה במשהו? הוא הודה ברצח של קלווין?‬
‫עוד לא, אבל אני אמשיך לחקור אותו.‬
‫אלוהים, אני מרגישה שזה לוקח המון זמן,‬
‫והסיכוי שנמצא את שרמיין קטן מיום ליום.‬
‫תחזיקי מעמד. אנחנו נמצא אותה, בסדר?‬
‫תהיי בסביבה אחר כך?‬
‫כן, יש לי שימוע בקליר ריבר,‬ ‫אבל אשאיר את הטלפון דולק.‬
‫טוב, אני אעדכן אותך. ביי.‬ ‫-בסדר.‬
‫- הבר של ג'ק -‬
‫היי, פריץ'.‬
‫היי. לא ציפיתי לראות אותך הבוקר.‬
‫כן, רציתי לנסות לתפוס אותך‬ ‫לפני שתהיה עסוק מדי.‬
‫סליחה שלקח לי זמן לחזור אליך.‬ ‫המצב היה קצת מטורף.‬
‫כן, אני מתאר לעצמי.‬
‫אז הקדשת עוד מחשבה להרחבה של הבר?‬
‫כן, האמת שכן.‬
‫תקשיב, אחי,‬ ‫יש לי המון אי-ודאות בחיים כרגע, ואני פשוט…‬
‫אני רוצה להשאיר את הבר כמו שהוא.‬
‫ותראה מה יש לנו כאן. זה לא סתם בר.‬
‫זה הלב של העיר, אתה יודע?‬
‫אני לא רוצה להתעסק עם זה.‬
‫אני רוצה להמשיך ככה.‬
‫בלי שינויים.‬
‫כן, אני…‬
‫אני מבין.‬
‫ואם אתה חושב שזה מה שהכי טוב לעיר,‬
‫אז תשאיר את הבר כמו שהוא.‬
‫יש לי הצעה אחרת.‬
‫אני רוצה שתקנה את החלק שלי בבר.‬
‫מה?‬ ‫-כן. הכול יישאר אותו דבר.‬
‫אתה יכול לשמור את התפריט,‬ ‫אבל מישהו אחר יבשל.‬
‫זה לא סיפור גדול.‬
‫זה סיפור גדול מאוד. זה הבר שלנו.‬
‫זה הבר שלך, ג'ק.‬
‫ככה זה היה מההתחלה.‬
‫וכן, אהבתי להיות חלק מזה.‬
‫אבל אני…‬
‫אני חושב שאולי הגיע הזמן‬ ‫שאנסה לבנות משהו משלי.‬
‫הבנתי.‬
‫כן, בסדר.‬
‫זה הגיוני.‬
‫אני אדבר עם מל על האפשרות‬
‫לקנות את החלק שלך בבר ו…‬
‫אני אחזור אליך.‬
‫בדיוק כמו שהשארת אותו.‬ ‫הכיסא שלך ממתין לך, ד"ר מולינס.‬
‫כן.‬
‫לעזאזל, אתה נראה טוב מאחורי השולחן הזה.‬
‫זה מרגיש טוב. זה מרגיש נכון.‬
‫כן!‬
‫לא מספיק שאתם מתמזמזים מולי בבית,‬ ‫עכשיו זה קורה גם כאן?‬
‫ברוך שובך, סבא.‬
‫תודה.‬
‫הנה לוח הזמנים שלך להיום.‬
‫קודם כול, כוס קפה‬ ‫לרגל שובו לעבודה של הרופא הנכבד שלנו.‬
‫תודה, מיוריאל.‬
‫איך את מרגישה היום?‬
‫חזרתי לעצמי, לפחות לעת עתה.‬
‫הרופא שלי אומר‬ ‫שספירת תאי הדם הלבנים שלי טובה,‬
‫אז לא היה שום סיכוי שאפספס את הרגע הזה.‬
‫עברת את מחזור הטיפול הראשון כמו אלופה.‬
‫כל הכבוד!‬
‫אז… כולם החוצה! יש לנו מרפאה לנהל.‬
‫אני הולכת לחווה של רולנד‬ ‫כדי לתכנן את יום המייסד. איזה אושר.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-תודה.‬
‫בסדר.‬
‫היי, מל.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה, מי אתה?‬
‫היי, מל. ליזי במרכז היולדות.‬ ‫אפשר להתחיל ברגע שתתפני.‬
‫טוב, אני כבר מגיעה.‬
‫אתה לא מבין כמה אני שמחה שחזרת.‬
‫אני יודעת שכל העיר התגעגעה אליך,‬ ‫אבל אני יותר מכולם.‬
‫את נהדרת.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אני פשוט לא מסתדר כאן, ג'ק.‬
‫מה קורה, קליי?‬
‫תקשיב, אני מודה לך‬ ‫שנתת לי את העבודה הזאת, ג'ק. באמת.‬
‫אבל אני לא יכול לעבוד כאן יותר.‬ ‫-בסדר.‬
‫רוצה להגיד לי למה?‬
‫אתה ומל אנשים טובים.‬
‫ואני לא רוצה לסבך אתכם.‬
‫לסבך אותנו במה?‬
‫תקשיב, אני יודע‬ ‫שלא נפצעת בקטטה בבר אתמול בערב.‬
‫לא.‬
‫מה קרה?‬
‫שני בחורים עקבו אחריי הביתה ותקפו אותי.‬
‫מה הם רצו?‬
‫בחודש שעבר לוויתי קצת כסף‬ ‫מבחור שהכרתי כשהתחריתי ברודיאו.‬
‫מישהו ש…‬
‫הרוויח הרבה כסף מהימורים עליי.‬
‫עכשיו הוא רוצה את הכסף בחזרה.‬
‫עם ריבית. הבעיה היא שהוצאתי את רוב הכסף‬ ‫על בלש פרטי כדי למצוא את אחותי ליילה.‬
‫זה כל מה שנשאר לי.‬
‫בסדר. והבחור שאתה חייב לו כסף,‬
‫אתה חושב שהוא פשוט ייוותר לך?‬
‫שהוא לא ינסה למצוא אותך?‬
‫אתה יודע שזה יקרה.‬
‫נניח שתמצא את אחותך, והוא יתפוס אותך.‬
‫לשניכם תהיה מטרה על הגב.‬
‫מה אתה רוצה? אין לי אפשרות אחרת.‬
‫כמה אתה צריך?‬ ‫-אני לא לוקח ממך כסף.‬
‫חייבת להיות דרך אחרת‬ ‫להוריד ממך את הבחור הזה,‬
‫אז אולי ננסה לחשוב על פתרון יחד?‬
‫אולי יש דרך אחרת.‬
‫אבל…‬
‫אבל מה?‬
‫אני אזדקק לעזרתך.‬
‫אחרי הסצנה שעשיתי בבר,‬
‫אני בטוחה שכולם בעיר חושבים שאני משוגעת.‬
‫באמת שלא. וחרדה אחרי לידה‬ ‫לא הופכת אותך למשוגעת.‬
‫נעזור לך להרגיש טוב יותר, אני מבטיחה.‬
‫בהתבסס על התסמינים שלך, הרכבתי תוכנית.‬
‫אבל קודם כול, אני חושבת שחשוב מאוד שתביני‬
‫מה קורה בגוף שלך.‬
‫אחרי לידה, הירידה המהירה‬ ‫ברמות האסטרוגן והפרוגסטרון‬
‫יכולה להגביר את הרגישות שלך ללחץ,‬
‫וזו כנראה הסיבה לתנודות במצב הרוח שלך.‬
‫אז איך אחזור לעצמי?‬
‫טוב, סרוטונין הוא מוליך עצבי‬ ‫שמסייע בוויסות רגשי.‬
‫אז אני רוצה לתת לך תרופה נוגדת דיכאון‬
‫שתעלה את רמות הסרוטונין שלך‬ ‫בזמן שהגוף שלך יתאושש.‬
‫בלי תרופות. מצטערת.‬
‫אני מבינה שאת נרתעת מהרעיון‬ ‫לקחת תרופות, אבל זה לא מסוכן.‬
‫אפילו בזמן ההנקה.‬ ‫-אני לא לוקחת תרופות.‬
‫אפשר לפחות לשמוע את ההצעה של מל?‬
‫יודעים מה? בואו נעשה ככה:‬
‫אני אתן לכם רשימה‬ ‫של תרופות שאני חושבת שיעזרו,‬
‫ותוכלו לקרוא עליהן.‬
‫את ודני תוכלו לדבר עליהן‬ ‫ולהבין עם מה את מרגישה בנוח.‬
‫ובינתיים, יש דברים אחרים שנוכל לנסות.‬
‫מה למשל?‬
‫טוב, יש תרגילי נשימה‬ ‫ופעילויות בטבע ומדיטציה.‬
‫כל אלה דרכים מצוינות להפחית מתח.‬
‫אני יכול ללמד אותך לעשות שינרין-יוקו.‬ ‫-זו המדיטציה שסיפרת עליה לג'ק, נכון?‬
‫כן, זה רעיון מצוין.‬
‫אז איך זה נשמע לך?‬
‫בטח.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה. כריכי קציץ בשר לכל השולחן.‬
‫ותקראו לי אם תצטרכו עוד משהו.‬
‫תודה.‬
‫אני חושבת שמה שאתה צריך בדיוק נכנס לכאן.‬
‫למה לא סיפרת לי שאת חוזרת?‬
‫כי רציתי להפתיע אותך.‬
‫ולהגיד לך שהתגעגעתי אליך ושאני אוהבת אותך.‬
‫אבל אני רוצה לומר לך למה עזבתי,‬ ‫אם יש לך זמן לדבר אחר כך.‬
‫אני אפנה זמן.‬
‫קאיה, ברוכה השבה!‬
‫בואי, ספרי לנו איך היה.‬
‫אני אישאר כאן קצת לפני שאלך לתחנה,‬ ‫אתעדכן בכל הרכילות.‬
‫אבל אראה אותך בבית.‬
‫היי.‬
‫אז תגיד לי, הייתם קרובים למוות שם?‬
‫טוב, קרובים מספיק.‬
‫זה גורם לך להבין מה חשוב בחיים.‬
‫ו…‬
‫בשביל קאיה,‬
‫זה אתה.‬
‫טוב שחזרת, אחי.‬ ‫-תודה.‬
‫נוכל להקים את אזור ההיערכות שם‬ ‫ולהציב את דוכני המזון כאן.‬
‫איך ההרגשה לחזור לחווה?‬
‫כמו לשבת על קקטוס מת. אפשר להישאר ממוקדים?‬
‫בסדר, אפשר להציע רכיבה על פוני כאן.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫כן, בהחלט. את מתגעגעת לרכיבה?‬
‫פעם בילית את כל זמנך בחצר הזאת.‬
‫יצאתי לשם כדי לברוח ממך.‬
‫הריב האחרון שלנו היה ממש כאן, אתה זוכר?‬
‫יש לי הרגשה‬ ‫שיהיו לנו עוד הרבה ריבים בעתיד.‬
‫היינו צעירים.‬
‫ולא היינו צריכים להתחתן.‬
‫היי, אדי. אדי, תביא אותה הנה.‬
‫מעולם לא אהבתי סוסה כמו שאני אוהב אותה.‬
‫יש לה אופי שובב ברמות שלא ייאמנו.‬
‫היי.‬
‫כמעט נשברתי כשאילפתי אותה.‬
‫היא רגועה מאוד עכשיו.‬
‫מראה יכול להטעות.‬
‫אני מציג אותה‬ ‫ברודיאו של מחוז טריניטי בהמשך היום.‬
‫אני יכול להשאיר לך כמה כרטיסים בקופה,‬ ‫אם את רוצה לבוא.‬
‫את ודוק, כמובן.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫רודיאו? היום?‬
‫כן. קליי נרשם לתחרות רכיבה על שוורים.‬
‫רגע. תחזור אחורה.‬
‫קליי הוא רוכב שוורים?‬
‫לשעבר. הוא ירכב עוד פעם אחת.‬
‫טוב, אני לא מבינה למה אתה צריך ללכת.‬
‫הוא רוצה שאהמר בשמו,‬
‫כי הוא מהמר את כל הכסף שנשאר לו על עצמו.‬
‫אם הוא ינצח, הוא ירוויח מספיק‬
‫כדי להחזיר את החוב‬ ‫שהוא צבר בחיפושים אחרי אחותו.‬
‫צר לי על אחותו, באמת. אני פשוט…‬
‫בחייך, ג'ק. למה שנסתבך בעניינים של קליי?‬
‫בייחוד אחרי מה שקרה אתמול בלילה.‬
‫אני מבין, בסדר? ואני לא אעשה את זה‬ ‫אם את לא מסכימה. פשוט…‬
‫מה?‬
‫הוא מזכיר לי את עצמי‬ ‫כשהייתי בגילו, את יודעת?‬
‫כן, אבל אתה לא נקלעת לקטטות בברים…‬
‫בסדר, אני לא רוצה לדעת.‬
‫הכרתי בחורים כאלה בצבא, בסדר?‬ ‫הם מפחדים, אבל גאים מכדי להודות בזה.‬
‫הוא לא קדוש, אבל יש לי תחושת בטן.‬
‫כן, טוב…‬
‫תחושות הבטן שלנו‬ ‫הביאו לנו צרות בזמן האחרון, אז…‬
‫צודקת.‬
‫טוב, תקשיב, אני לא סומכת על קליי,‬ ‫אבל אני סומכת עליך.‬
‫אז אם אתה מאמין בו, אני אתמוך בך.‬
‫יש!‬
‫בתנאי אחד.‬ ‫-מה התנאי?‬
‫אני באה איתך לרודיאו.‬
‫כן? באמת? בסדר.‬
‫אף פעם לא הייתי ברודיאו,‬ ‫ואולי זה יהיה כיף. כמו דייט.‬
‫כן.‬ ‫-זה יעזור לנו לשכוח מכל מה שקשור לתינוק.‬
‫אני מת על הרעיון הזה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אפשר להתלבש יפה.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. ניפגש בבית.‬ ‫-בסדר.‬
‫ומל…‬
‫תודה.‬
‫הרעיון הוא להתחבר לטבע.‬
‫אל תפקחי את העיניים. היא ישנה.‬
‫תנסי להרגיע את הנשימות שלך,‬
‫ותנקי את הראש.‬
‫"בייבי שארק, דו-דו-דו-דו-דו-דו‬
‫"בייבי שארק, דו-דו-דו-דו-דו-דו"‬
‫מה את עושה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אמרת לי לנקות את הראש, וזה מה שיצא.‬
‫סליחה.‬
‫עכשיו השיר תקוע לי בראש.‬
‫"בייבי שארק, דו-דו-דו-דו-דו-דו, בייבי שארק‬
‫"בייבי שארק, דו-דו-דו-דו-דו-דו‬
‫"בייבי שארק…"‬
‫תפסיק, זה גרוע יותר.‬
‫"דו-דו-דו-דו-דו-דו, בייבי שארק"‬
‫אלוהים.‬
‫אני לא זוכרת מתי צחקתי בפעם האחרונה.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫למה את כל כך נגד תרופות?‬
‫כשהתפרעתי בתיכון,‬
‫ההורים שלי רצו שאקח נוגדי דיכאון.‬
‫כשסירבתי, הם שלחו אותי לדודה קוני.‬
‫לה באמת היה אכפת ממני.‬
‫בסוף הייתי בסדר.‬
‫בלי תרופות.‬
‫אז את מרגישה שהן לא מועילות?‬
‫אני מרגישה שזה יגיד שאני חלשה.‬
‫להסכים לקבל עזרה‬ ‫זו לא חולשה, ליזי. זה כוח.‬
‫לעולם לא אכריח אותך לעשות משהו נגד רצונך.‬
‫אבל מה דעתך שנלמד קצת‬ ‫על התרופות שמל המליצה עליהן?‬
‫רק כדי לראות.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר לעשות את זה.‬
‫גרנט!‬
‫ברי שרידן.‬
‫כן, כמובן. מה שלומך? יש חדשות לגבי שרמיין?‬
‫עוד לא. אבל המשטרה עצרה את הבחור‬ ‫שפקידת הקבלה שלך ראתה מחוץ למספרה.‬
‫אלה חדשות טובות. הוא אמר משהו על הרוצח?‬
‫חוקרים אותו.‬
‫למשטרה יש מושג איפה שרמיין?‬
‫הם עושים הכול כדי למצוא אותה.‬
‫אני רואה שאכפת לך ממנה מאוד.‬
‫כן.‬
‫טוב, אכפת לי מכל העובדים במספרה.‬
‫הם המשפחה היחידה שיש לי.‬
‫אז אני מבטיחה שאעדכן אותך ברגע שאשמע משהו.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫מצטער, אני חייב ללכת. יש לי לקוחה, אז…‬ ‫-בבקשה.‬
‫- האגיס‬ ‫חיתולים -‬
‫היי, הגעתם למייק. תשאירו הודעה.‬
‫היי, מייק. זאת אני.‬
‫נתקלתי בבעלים של המספרה של שרמיין.‬
‫והוא אמר לי שאין לו משפחה.‬
‫אבל אז ראיתי משהו‬ ‫במושב האחורי של האוטו שלו שמעיד אחרת.‬
‫אולי זה שום דבר, אבל…‬
‫אתה יודע מה? אני אחזור אליך.‬
‫את שורדת?‬ ‫-בקושי.‬
‫אבל אני חייבת להודות,‬ ‫זה המקום המושלם ליום המייסד.‬
‫טוב, פשוט תצטרכי למחול על גאוותך‬
‫ולהגיד את זה לו ולמועצה.‬
‫אני לא יודעת אם אני מסוגלת,‬ ‫אבל אולי אתה תוכל להגיד לו‬
‫ברודיאו שהוא הזמין אותנו אליו.‬
‫הרודיאו במחוז טריניטי?‬ ‫מל אמרה שהיא וג'ק הולכים לשם.‬
‫אולי יהיה כיף.‬
‫רגע, אמרת לי‬ ‫שאת כבר לא נהנית מרודיאו בגלל רולנד.‬
‫לא אכפת לי לראות את מרוץ החביות.‬ ‫אם נצא בקרוב, נגיע בזמן.‬
‫צריכים אותך.‬ ‫-בסדר. תקשיבי, אולי אתעכב כאן,‬
‫אז לכי בלעדיי, ואצטרף אלייך.‬
‫בסדר. ביי, אני מניחה.‬
‫קיסוס רעיל. הזהרתי אותם, דוק.‬
‫היי, ילדים.‬
‫נצטרך הרבה תרחיץ קלמין וסודה לשתייה. היי.‬
‫גבירותיי ורבותיי, בנים ובנות,‬
‫ברוכים הבאים לרודיאו ה-45 של מחוז טריניטי!‬
‫תראו כמה מהשמות המובילים‬ ‫ברכיבה על סוסים, רכיבה על שוורים…‬
‫כן, הייתי בהלם. כלומר, פריצ'ר עוזב את הבר?‬
‫כן. טוב, נשמע שהוא מחפש שינוי.‬
‫בלי פריצ'ר, אצטרך להשקיע‬ ‫הרבה יותר זמן בבר.‬
‫אני חושש שאם נקנה את חלקו,‬
‫לא יהיה לנו מספיק כסף להקים את החווה.‬
‫כן.‬
‫אבל אני בעיקר חוששת שזה יסכסך ביניכם.‬
‫כן, אני יודע, אבל…‬
‫זו בקשה גדולה.‬ ‫כלומר, הוא מציב אותי במצב מאוד לא נוח.‬
‫כן.‬
‫ג'ק, תקשיב, אני יודעת‬ ‫שאתה אוהב את הבר בדיוק כמו שהוא.‬
‫כן.‬
‫אני פשוט חוששת שאם תיאחז בו חזק מדי,‬
‫בסוף תאבד את פריצ'ר.‬
‫בואי נלך למצוא את קליי.‬
‫לא.‬
‫לא, לא ככה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אתה צריך כובע.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫הקאובוי שלי לא יכול ללכת לרודיאו בלי כובע.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫בוא, אני אקנה לך אחד. בפעם האחרונה‬ ‫שלקחת את הכובע שלי, הרחבת אותו.‬
‫זה מה שאת זוכרת מאותו לילה?‬
‫זה לא כל מה שאני זוכרת.‬
‫אני אשאל אותך שוב.‬
‫איפה שרמיין רוברטס?‬
‫כמו שאמרתי, אני לא יודע.‬
‫למה היית מחוץ למספרה שלה‬
‫ביום שבו היא נעלמה?‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬ ‫-אני חושב…‬
‫שעקבת אחרי שרמיין‬ ‫כדי למצוא את קלווין, נכון?‬
‫עקבת אחריה הביתה,‬
‫הוא הופיע, הרגת אותו,‬ ‫ובגלל שהיא ראתה את זה…‬
‫רגע! אתה חושב שאני הרגתי אותו?‬
‫לא הרגתי את קלווין.‬
‫עבדתי בשבילו.‬
‫באיזו מין עבודה?‬
‫הייתי צריך מזומנים מהר,‬ ‫וקלווין חיפש מישהו שישגיח על שרמיין.‬
‫למה?‬
‫הוא היה משוגע על הבנים שלו.‬
‫הוא לא סמך על הבחור‬ ‫שהיה אובססיבי לגבי שרמיין.‬
‫איזה בחור?‬
‫הבחור מהמספרה.‬
‫הבוס שלה.‬
‫ברוכים הבאים למרוץ החביות,‬
‫אחד מאירועי הרודיאו הבודדים‬ ‫שבו הנשים נמצאות במרכז הבמה.‬
‫כן, זו התחלה מצוינת.‬
‫היא עקפה היטב את החבית הראשונה.‬
‫היי, קליי! רק רציתי לאחל לך בהצלחה לפני…‬
‫זה מאתמול בלילה?‬ ‫-לא, זה כלום.‬
‫לא, זה לא כלום.‬
‫אפשר בבקשה להעיף מבט?‬
‫כן.‬
‫תקשיב, קליי, יכול להיות שסדקת את הצלע.‬
‫אתה לא יכול לרכוב ככה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫לא, זה לא בסדר. אם תעלה על שור,‬ ‫אתה עלול להיפצע באמת.‬
‫התחריתי פצוע בעבר. זה חלק מהמשחק.‬
‫נמצא דרך אחרת להחזיר את החוב שלך.‬
‫כמו שאמרת בעצמך, אם לא אשלם, אצטרך לברוח.‬
‫אני אומר לך, אני יכול לרכוב.‬
‫אני חייב.‬
‫אני פשוט אחבוש את הצלע וזהו.‬
‫לא, אל תשתמש בזה. זה יקשה עליך לנשום.‬
‫יש לי דבק רפואי באוטו.‬
‫אלך להביא את התיק שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫בוא נצטרף לחברים שלך, בסדר? קדימה, רד.‬
‫כן.‬
‫תודה, ד"ר מולינס!‬
‫- הרופא הכי טוב בעולם! -‬
‫על לא דבר, ילדים. תודה.‬
‫פיקלבול, דוק. אני אתקשר.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, ילדים.‬ ‫-להתראות!‬
‫להתראות.‬ ‫-בואו איתי!‬
‫אז איך היה לחזור לעבודה?‬
‫זה היה טוב. זה פשוט היה שונה. אני…‬
‫אתה מתגעגע לפיקלבול?‬
‫האמת שכן.‬
‫כלומר, נהניתי לבלות עם החברים שלי‬ ‫ועם הנינה שלי,‬
‫ולצאת לדייטים עם הופ.‬
‫ו… אפרופו דייטים, אני צריך למהר.‬
‫אני פוגש את אשתי היפה ברודיאו.‬
‫מיוריאל, אכפת לך לסגור את המרפאה?‬
‫ברור שלא.‬
‫בסדר, תודה.‬ ‫-לך. תעשה חיים.‬
‫הטוב ביותר עוד לפנינו.‬ ‫הרוכבות המובילות מתחממות ממש עכשיו.‬
‫נשים שהתאמנו שנים לקראת הרגע הזה.‬
‫כל שנייה שהן מורידות מהזמן…‬
‫היי, הופ!‬
‫אני שמח שנענית להצעה שלי.‬ ‫זה בדיוק כמו פעם, מה?‬
‫שנינו מבלים ברודיאו.‬
‫כן. ורנון בדרך. הוא התעכב.‬
‫בסדר, בטח. היי, בואי שבי.‬
‫- אזור אח"מים -‬
‫זה ממש לא כמו פעם.‬ ‫תמיד ישבנו במושבים הזולים.‬
‫טוב, הרבה השתנה מאז.‬
‫היי, סי-ג'יי!‬
‫לך למשאית האוכל, תביא לנו כמה בירות,‬ ‫צלחת בריסקט וקצת צ'יפס, טוב?‬
‫ותוספת רוטב ברביקיו לגברת.‬
‫כן, מר ראסל.‬
‫מה? חשבת שאני לא זוכר מה את אוהבת?‬
‫תודה, אבל אני מנסה לאכול פחות בשר אדום.‬
‫עם זאת, אני מוכנה לחרוג ממנהגי היום.‬
‫בסדר.‬
‫זה היה ביצוע טוב.‬
‫זוכרת שלימדתי אותך להתחרות במרוץ החביות?‬
‫למיטב זכרוני, קרעתי לך את הצורה.‬
‫פעם אחת. ניצחת אותי פעם אחת.‬
‫פעם אחת? אתה הוזה, סבא'לה.‬
‫אני מצטערת על אחותך.‬
‫בטח הייתם קרובים מאוד.‬
‫כן.‬
‫אף אחד לא ידע להצחיק אותי כמוה.‬
‫כן, היא הייתה כל מה שהיה לי.‬
‫הייתי עושה כל דבר למענה.‬
‫אני אנצח למענה הערב. לא אכפת לי מהכאב.‬
‫טוב, כל עוד אתה מבין את הסיכונים.‬
‫לעזאזל עם הסיכונים.‬
‫בכל זאת חייבים לנסות, לא?‬ ‫אם זה משהו שמאמינים בו.‬
‫כן.‬
‫אתה מרגיש טוב יותר?‬ ‫-כן, בהרבה.‬
‫טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫קליי, האדון הזה מחפש אותך.‬
‫מה שלומך, קליי?‬ ‫בוא נראה על איזה שור תרכב הערב.‬
‫מספר שלוש.‬
‫בן שטן.‬
‫נשמע מבשר רעות.‬ ‫-השור הכי מרושע שיש לנו.‬
‫תיהנה, בן.‬
‫זה דבר טוב, או…?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-מרושע זה טוב.‬
‫רמת קושי גבוהה מעלה את הציון.‬
‫נהדר.‬
‫בן שטן. נשמע כיף.‬
‫אתה בטוח שאתה מסוגל לזה?‬
‫תהמר הכול על ניצחון.‬
‫בסדר.‬
‫בהצלחה!‬
‫נעודד אותך מהיציע.‬
‫מה דעתך שנוסיף כסף משלנו להימור של קליי?‬
‫ככה, כשהוא יחזיר את החוב שלו,‬ ‫הוא יוכל להמשיך לחפש את אחותו.‬
‫מה גרם לך לשנות את דעתך?‬
‫אתה.‬
‫אני?‬ ‫-כן.‬
‫מה?‬ ‫-חייבים להמר על מה שמאמינים בו.‬
‫נכון?‬
‫נכון.‬
‫אשתי מדהימה.‬
‫טוב, חברים, בזה תם מרוץ החביות.‬
‫איזו תצוגה אדירה הייתה לנו.‬
‫היא הייתה ממש טובה.‬ ‫-כן, בייחוד האחרונה.‬
‫כן.‬ ‫-וגם אלה לפניה.‬
‫הן באמת מוכשרות…‬
‫ורנון! היי!‬
‫הנה הוא.‬ ‫-היי, רולנד.‬
‫עבר הרבה זמן, דוק.‬
‫כן. תקשיב, תודה על הכרטיסים.‬ ‫מתחשב מאוד מצידך.‬
‫בשמחה. הנה, תפוס את מקומך הראוי.‬
‫עכשיו, תעשו חיים. אני צריך להתכונן.‬
‫היי. אתה רעב?‬
‫לא. תודה.‬
‫אז מתי את ורולנד נהייתם מיודדים כל כך?‬
‫אתה צוחק, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫אתה לחצת עליי להסתדר איתו.‬
‫יש הבדל בין "להסתדר"‬ ‫לבין לחלוק איתו צ'יפס.‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫אני נחמדה אליו בגלל יום המייסד.‬
‫את לא זו שמדאיגה אותי.‬
‫המתחרה הראשון‬ ‫הוא אחד מנותני החסות הוותיקים של האירוע,‬
‫ענק אמיתי בקהילת החוואים, רולנד ראסל,‬
‫עם הסוסה הנפלאה שלו אספרנזה.‬
‫נו, באמת.‬
‫זו חיה מדהימה.‬
‫חזקה ומלאת חן,‬ ‫עם נוכחות שאי אפשר להתכחש לה.‬
‫אספרנזה הייתה…‬
‫את יודעת ש"אספרנזה"‬ ‫זו הגרסה הספרדית של "הופ"?‬
‫היא באמת יחידה במינה.‬
‫בחיי.‬
‫מל! ג'ק! בואו שבו איתנו.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫למה אתה לא בעבודה?‬
‫יצאתי מוקדם כדי להיות כאן כשתגיעי הביתה.‬
‫לא ידעתי מה את רוצה לארוחת ערב,‬
‫אז הבאתי לך קצת‬ ‫מכל המנות שיש לנו בתפריט הערב.‬
‫אתה מדהים.‬
‫ואו.‬
‫תאכלי…‬ ‫-תודה.‬
‫…לפני שזה יתקרר.‬
‫ואו.‬
‫פשוט תסתכל עליי אוכלת?‬
‫כן.‬
‫את יודעת, אמרת שאת מצטערת‬ ‫על האופן שבו עזבת,‬
‫אבל אני זה שחייב לך התנצלות.‬
‫פשוט הייתי כל כך עסוק עם הבר והתפריט החדש…‬
‫כן, היית עסוק בעבודה שאתה אוהב.‬
‫כן, אני יודע, אבל גם הזנחתי את מה…‬
‫שאני אוהב יותר מכול.‬
‫לא הייתי לגמרי כנה איתך‬ ‫לגבי הרגשות שלי כשעזבתי.‬
‫ברחתי והלכתי לרדוף אחרי שרפות.‬ ‫זה מה שעשיתי כשהייתי עם ג'יי.‬
‫אבל אני לא רוצה לעשות את זה איתך.‬
‫הרגשתי מנותקת.‬
‫בגלל ג'יימי ו…‬
‫אתה יודע, כל מה שעבדתם עליו.‬
‫זה גרם לי לשאול את עצמי‬ ‫למה אני בכלל בווירג'ין ריבר.‬
‫כן. אבל, קאיה, זה…‬ ‫-זה לא באשמתך.‬
‫כשעזבתי, הבנתי שאני רוצה להיות כאן למעני.‬
‫אני רוצה להתחייב לחיים בעיר הזאת.‬
‫וזה אומר… אני לא יודעת.‬
‫למצוא עוד דברים בשבילי כאן.‬
‫ואני אמצא אותם.‬
‫כי אני רוצה שתרחיב את הבר‬ ‫ותהיה השף שאתה חולם להיות.‬
‫אני יודעת שזה ידרוש ממך הרבה מאמץ, אז…‬
‫כן. בקשר לזה…‬
‫ג'ק…‬
‫ג'ק לא רוצה להרחיב את הבר.‬
‫אז ביקשתי ממנו לקנות את החלק שלי.‬
‫אני רוצה לפתוח מקום משלי.‬ ‫-ואו.‬
‫קשה לי לדמיין שתעזוב את הבר.‬
‫ואת ג'ק, בעיקר.‬
‫כן, גם לי, אבל אם אני…‬
‫אם אני רוצה לצמוח, נכון?‬
‫אני לא רואה שום אפשרות אחרת.‬
‫אז ג'ק צריך להסכים לזה, כדי שאוכל להתקדם.‬
‫טוב, אם הוא באמת רוצה בטובתך,‬
‫הוא יעשה כל מה שצריך כדי לתמוך בך.‬
‫אני מקווה.‬
‫לא היית צריכה לעקוב אחריי, ברי.‬ ‫-גרנט…‬
‫אני יודעת ששרמיין יקרה לך,‬
‫אבל אם אתה יודע איפה היא,‬ ‫אתה חייב לספר לי.‬
‫מי עוד יודע שאת כאן?‬ ‫-אף אחד.‬
‫גרנט, שנינו רוצים את מה שהכי טוב‬ ‫לשרמיין ולתאומים, נכון?‬
‫אז אתה לא צריך לעשות את זה לבד.‬
‫חכי, ברי!‬
‫שרמיין?‬
‫ברי, זו את?‬
‫תתרחקי מהדלת.‬ ‫-מה קורה?‬
‫תתרחקי מהדלת.‬ ‫-אני צריכה לדעת שהיא בסדר.‬
‫תתרחקי מהדלת!‬ ‫-גרנט, בבקשה!‬
‫ברי?‬ ‫-גרנט…‬
‫תעזוב אותה, גרנט, בבקשה.‬ ‫-אני רק צריכה לדעת שהיא בסדר.‬
‫"בסדר"? לעולם לא אפגע בהם.‬
‫אבל תחזיק אותם בניגוד לרצונם?‬
‫גרנט, אמרת ששרמיין היא המשפחה שלך.‬
‫כן. אני אוהב אותה.‬
‫ככה אתה מתייחס לאנשים שאתה אוהב?‬
‫נועל אותם בחדר?‬
‫גרנט, אני מבטיחה לך,‬ ‫אני רק רוצה לדבר איתה.‬
‫לפחות תראה לי שהיא בסדר?‬
‫צאי. הם בסדר, רואה?‬
‫שרמיין, את בסדר? הילדים בסדר?‬ ‫-כן. אנחנו בסדר.‬
‫בבקשה, אל תפגע בה, גרנט.‬ ‫אני רק רוצה לקחת אותם הביתה.‬
‫אי אפשר לחזור הביתה בגלל קלווין.‬ ‫כמה פעמים צריך להגיד לך?‬
‫היי! לא משנה מה קרה עם קלווין,‬ ‫אני בטוחה שזה היה מוצדק.‬
‫כי קלווין היה אדם רע.‬
‫אתה יודע, כל מה שהיא אומרת לי‬ ‫מוגן בחיסיון משפטי.‬
‫אז אם אדע את האמת, אוכל לעזור לה.‬
‫אוכל לעזור לשניכם.‬
‫הבא בתור הוא "מכסח הסוסים".‬
‫והוא נפל!‬
‫ואו.‬ ‫-כן, זה לא לבעלי לב חלש.‬
‫איך קובעים את הניקוד?‬
‫הרוכב מקבל עד 50 נקודות,‬ ‫השור מקבל עד 50 נקודות.‬
‫ואו. אז אני מניחה ששור מרושע זה טוב.‬
‫כן, אבל הרוכב חייב להישאר על השור‬ ‫שמונה שניות כדי לקבל ניקוד,‬
‫וזה קשה יותר ממה שזה נשמע.‬
‫השופטים מעניקים ציון של 84 נקודות!‬
‫ואו!‬ ‫-איזה ביצוע!‬
‫כן. יהיה קשה לנצח את זה.‬
‫גרנט, אתה חייב לסמוך עליי.‬
‫בסדר? תספר לי מה באמת קרה.‬
‫זה הסיכוי הכי טוב שלך.‬
‫תספרי לה.‬
‫קלווין חשב שמשהו קורה ביני ובין גרנט.‬
‫אסור לך להיות כאן.‬ ‫-אעשה מה שארצה בבית שלי!‬
‫אלה הילדים שלי!‬ ‫-קלווין, עזוב אותי!‬
‫הוא לא רצה ששום גבר‬ ‫יתקרב אליי או אל התאומים,‬
‫והוא בא לקחת אותם,‬
‫וניסיתי לעצור את קלווין, אבל הוא פשוט…‬
‫אם קלווין איים עלייך,‬
‫אז כל מה שעשית היה מתוך הגנה עצמית.‬
‫לא יריתי בקלווין.‬
‫הגנתי עליה.‬
‫עזוב אותי!‬
‫תתרחק ממנה!‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫קלווין!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לא הייתה לי ברירה. תגידי לה.‬ ‫-אני לא יודעת. זה קרה מהר כל כך.‬
‫לא! אל תגידי את זה.‬
‫בבקשה. קלווין לעולם לא היה מפסיק‬ ‫לנסות לקחת ממך את הבנים.‬
‫בסדר? הגנתי גם עליהם.‬ ‫-היו לך כוונות טובות, והמצב יצא משליטה.‬
‫לא ידעתי מה עוד לעשות.‬ ‫-טוב, זה לא הפתרון.‬
‫היא ניסתה לברוח, להשיג ת"ז חדשה.‬
‫אילולא מצאתי אותה במלון,‬ ‫מי יודע איפה הם היו עכשיו?‬
‫רק רציתי לפתוח דף חדש.‬
‫"דף חדש"? מה איתי? אני לא יכול ללכת לכלא.‬
‫היי, עשית את מה שהיית צריך לעשות, נכון?‬
‫בדיוק.‬
‫ניסית להגן על מישהי שאתה אוהב,‬ ‫ואף אחד לא יאשים אותך על כך.‬
‫אני יודעת שלא התכוונת שכל זה יקרה.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫זה לא מי שאתה. אני יודעת.‬
‫בדיוק.‬
‫כן. אולי תיתן לי ולשרמיין‬ ‫להביא הנה את התאומים,‬
‫ונרגיע אותם, בסדר?‬
‫ואז שלושתנו נשב יחד‬
‫ונמצא פתרון. בסדר?‬
‫את מאמינה לי?‬
‫כן, אני מאמינה לך.‬
‫משטרה! זרוק את האקדח!‬
‫אמרתי לך לזרוק אותו!‬
‫אני מצטער.‬ ‫-בסדר. הכול בסדר.‬
‫את בסדר.‬
‫והמתחרה הבא שלנו הוא קליי קרופורד.‬
‫הגיע תורו!‬
‫הוא רוכב היום על שור אכזרי מאוד.‬
‫קרופורד קם. הוא בסדר!‬
‫שמונים ושבע נקודות! זה ניקוד מנצח, חברים!‬
‫כן!‬
‫בשירותי הרווחה אמרו‬ ‫שהם מוכנים לקלוט את התאומים של שרמיין.‬
‫בסדר, אני אקח אותה לתשאול בתחנה.‬
‫ברגע שאוכל לדבר איתה…‬ ‫-אודיע לך.‬
‫מה עם גרנט?‬
‫הוא יואשם ברצח של קלווין‬
‫ובחטיפה של שרמיין והתאומים.‬
‫אלוהים, הכול בשם האהבה.‬
‫לא, אם הוא באמת אהב אותה,‬ ‫הוא היה משחרר אותה.‬
‫את יודעת, אנחנו…‬
‫היינו צוות די טוב.‬
‫נכון, שרידן?‬
‫כן, נכון מאוד.‬
‫היה נחמד להיות השותף שלך.‬
‫ולי היה נחמד להיות השותפה שלך.‬
‫נתראה.‬
‫- הבר של ג'ק -‬
‫בחיי, השור ההוא הצדיק את המוניטין שלו.‬
‫כן. אני שמחה שהכול הסתדר.‬
‫והיי, תבטיח לי‬ ‫שתיתן לדוק לבדוק את הצלע שלך.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫טוב.‬
‫היי…‬
‫הרווחתי הערב יותר ממה שציפיתי.‬
‫אתם…?‬
‫רצינו לוודא שתוכל להחזיר את החוב שלך‬ ‫ולהמשיך לחפש את ליילה.‬
‫כן. ואתה מוזמן להישאר בחווה בינתיים.‬
‫כן, עוזר שיש מישהו כמוך בסביבה.‬
‫כן, זה יהיה טוב.‬
‫זה יהיה נהדר, האמת.‬ ‫אף אחד לא האמין בי בעבר, אז…‬
‫תודה, חבר'ה.‬
‫זה מגיע לך.‬
‫אני צריך ללכת.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה.‬ ‫-תודה.‬
‫כן, כל הכבוד.‬
‫נתראה.‬ ‫-כן.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫כן.‬
‫היי, פריץ'…‬
‫יש לך דקה?‬
‫כן.‬
‫כן, בטח.‬
‫אני לא רוצה שתעזוב.‬
‫הבר לא יהיה אותו דבר בלעדיך.‬
‫אבל אני יודע שזה אנוכי מצידי,‬
‫ואני חושב שמשהו התפספס‬ ‫בכל הדיבורים על התרחבות.‬
‫אני מאמין בך לחלוטין.‬
‫ואתה צודק, זה הרגע שלך.‬
‫והבטחתי לך שאתמוך בך‬ ‫בכל דרך אפשרית, ואני רוצה…‬
‫אני רוצה לקיים את ההבטחה.‬
‫אז אבקש מברי להכין חוזה‬ ‫לקניית החלק שלך בבר, כדי ש…‬
‫לא אעמוד בדרכך.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫בסדר.‬
‫היי, את מוכנה לזוז?‬
‫כן. איך הלך?‬
‫טוב.‬
‫חייבים להמר על מה שמאמינים בו, נכון?‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫ניסיתי להתקשר אליך, אבל כנראה לא שמעת‬
‫בגלל המוזיקה והמאצ'יזמו.‬
‫לא ציפיתי לאורחים.‬
‫לא אמרת לי שחזרת.‬
‫לא ידעתי שאני אמור לומר.‬
‫אתה…‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, פשוט…‬
‫פשוט עסוק.‬
‫מה קורה?‬
‫באתי לבשר לך את החדשות הטובות.‬
‫תפסנו את הרוצח של קלווין.‬
‫ומצאנו את שרמיין. ואת התאומים.‬
‫והם בטוחים.‬
‫כן. טוב.‬
‫זה נהדר.‬
‫אני שמח לשמוע.‬
‫אתה לא נשמע שמח.‬
‫כי אני לא.‬
‫אני לא שמח.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫לעשות מה?‬ ‫-להיות הידיד שאת מספרת לו חדשות טובות.‬
‫אני לא…‬
‫אני לא יכול להיות ידיד שלך.‬
‫כמעט נהרגתי בשרפה.‬
‫אלוהים, בריידי, מה?‬ ‫-כשהייתי לכוד, כשחשבתי שאני עומד למות,‬
‫את היית הדבר האחרון שחשבתי עליו.‬
‫ולא בגלל שאת ידידה שלי, בסדר?‬
‫בגלל שאת…‬
‫הכול.‬
‫חשבתי שאם לא אוכל לקבל את כולך,‬
‫אוכל להסתפק בחלק ממך, אבל טעיתי.‬
‫זה כואב.‬
‫זה כואב יותר מאשר לאבד אותך.‬
‫בריידי, אני לא רוצה לפגוע בך.‬
‫אבל לסגור את הדלת לגמרי…‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-אמרתי לך.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אז לכי.‬
‫תעזבי.‬
‫כי ברור שאני לא יכול.‬
‫בסדר.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, רק חשבתי על קליי.‬
‫כמה הוא בטוח‬ ‫שהוא ימצא את אחותו בסופו של דבר.‬
‫כן, זה ריגש גם אותי.‬
‫אנחנו צריכים להאמין שמרלי‬ ‫תקבל את ההחלטה הנכונה.‬
‫אבל אם פשוט נשב כאן ונחכה שהיא תחליט,‬ ‫אנחנו נתחרפן.‬
‫זה מה שאמרתי.‬
‫אז מה את מציעה?‬
‫נצא לירח דבש.‬
‫עכשיו?‬
‫פשוט ניסע?‬
‫פשוט ניסע.‬
‫בחייך.‬
‫מה? למרלי יש רופאת נשים חדשה.‬
‫אז הלו"ז שלי במרכז היולדות פנוי לגמרי.‬
‫ואם היא תבחר בנו, אז…‬
‫לא נוכל לצאת לירח דבש במשך זמן רב, אז…‬
‫ואם פריצ'ר יעזוב, לא אוכל לעזוב את הבר.‬
‫בואי נעשה את זה.‬ ‫-כן.‬
‫רגע, אנחנו מדברים על הוואי או על איטליה?‬
‫אלוהים! אתה רציני?‬
‫לא, בחייך. לא החלטנו באופן רשמי.‬ ‫סתם הרגעתי אותך.‬
‫טוב, אתה יודע מה? נסיים את זה עכשיו.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אתה…‬
‫בסדר.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-לא משנה איפה האצבע שלי תנחת…‬
‫לשם ניסע.‬
‫את רצינית?‬
‫רצינית מאוד.‬
‫ואו.‬
‫את מרגישה בת מזל הלילה. בסדר.‬
‫תעצמי עיניים! בלי לרמות.‬ ‫-סליחה, כן.‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן. למה לי לרמות?‬
‫עכשיו! ובלי להסתכל.‬